2
Наслідування смиренності Христа
1 Отже, коли є якесь підбадьорення в Христі, коли є якась утіха в любові, коли є якась спільність Духа, коли є якісь щирі почуття та милосердя, 2 то доповніть мою радість: майте однакове мислення, однакову любов, будьте однодушні та однодумні. 3 Не робіть нічого з самолюбних амбіцій чи з марнославства, а в смиренності вважайте одне одного за вищого від себе, 4 дбаючи не лише про самих себе, а й про інших.
5 Нехай у вас буде те ж мислення, що й у Христа Ісуса.
6 Він, будучи в образі Божому,*
не вважав, що рівність із Богом треба захопити,†
7 але принизив Самого Себе, прийнявши образ раба,
став подібним до людини
і на вигляд як людина з’явився.‡
8 Він упокорив Себе,
ставши слухняним до самої смерті,
причому смерті на хресті!
9 Тому й Бог підніс Його понад усе
і дав Йому ім’я, вище від усякого іншого імені,
10 щоб перед іменем Ісуса вклонилося кожне коліно
на небі, на землі та під землею
11 і щоб кожен язик визнав§,
що Ісус Христос – це Господь
на славу Бога Отця.
Сяяти як світло в темряві
12 Тому, любі мої, оскільки ви завжди були слухняними, і не лише в моїй присутності, але й тепер, коли я відсутній, звершуйте ваше спасіння зі страхом та тремтінням, 13 адже Бог є Тим, Хто викликає у вас і бажання, і дію згідно зі Своєю доброю волею.
14 Робіть усе без нарікань та суперечок, 15 щоб ви стали бездоганними та невинними «Божими непорочними дітьми серед зіпсованого та розбещеного покоління»,* в якому ви сяєте як світильники у світі†, 16 тримаючись Слова життя, щоб я міг похвалитися в День Христа, що недаремно біг і недаремно трудився. 17 І навіть якщо моя кров буде пролита на додаток до вашої жертви й вірного богослужіння,‡ я радію та веселюся разом із вами усіма. 18 Так само й ви радійте та веселіться разом зі мною!
Тимофій та Епафродит
19 Надіюсь у Господі Ісусі, що незабаром пошлю до вас Тимофія, щоб і я міг підбадьоритися вістями про вас. 20 Бо я не маю нікого іншого, такого ж відданого душею, хто б так щиро подбав про вас. 21 Адже всі шукають свого, а не того, що належить Ісусу Христу. 22 Ви знаєте його характер і те, що він служив разом зі мною для Доброї Звістки, немов батько із сином. 23 Тож сподіваюся послати його відразу, як тільки дізнаюся, що буде зі мною, 24 і я впевнений у Господі, що скоро і сам прийду.
25 Також я вважав за необхідне послати до вас Епафродита, мого брата й товариша в праці та боротьбі, вашого посланця та служителя в моїх потребах. 26 Він дуже сумував за всіма вами та був стривожений, що ви почули про його хворобу. 27 Він і справді захворів і мало не помер, але Бог змилувався над ним, і не лише над ним, а й наді мною, щоб мені не довелося мати скорботу за скорботою. 28 Тож я послав його якомога швидше, щоб, побачивши його знову, ви зраділи, а я не був таким засмученим. 29 Отже, прийміть його з усією радістю в Господі та майте повагу до таких людей, 30 адже він мало не помер заради праці для Христа, ризикуючи життям, аби доповнити нестаток вашого служіння мені.
* 2:6 Або: Він, хоча і був за природою Богом. † 2:6 Або: не вважав, що за рівність із Богом треба триматися, як за здобич. ‡ 2:7 Або: і на вигляд як людина народився. § 2:11 Або: проголошував. * 2:15 Див. Повт. 32:5. † 2:15 Або: зірки у космосі. ‡ 2:17 Див. Вих. 29:38-41.