11
Павло та псевдоапостоли
1 Сподіваюся, ви потерпите трохи моє безумство. Так, потерпіть мене! 2 Адже я ревную вас Божою ревністю, бо я заручив вас одному чоловікові, щоб представити Христу наче чисту діву. 3 Та боюся, що як Єва була зведена хитрощами змія, так і ваші думки можуть віддалитися від щирості та чистоти перед Христом. 4 Бо коли хтось приходить до вас та проповідує іншого Ісуса – не Того, що ми проповідували, або коли приймаєте іншого духа – не Того, що ви прийняли, або іншу добру звістку – не ту, що ви прийняли, то ви це легко терпите. 5 Та не думаю, що я чимось гірший від тих «великих апостолів». 6 І хоча я недосвідчений у красномовстві, але не в пізнанні; і ми вам це чітко всім та в усьому показали. 7 Хіба я згрішив тим, що, бажаючи звеличити вас, сам упокорився й без жодної винагороди звіщав вам Божу Добру Звістку? 8 Я, так би мовити, обкрадав інші церкви, приймаючи від них платню, аби служити вам. 9 Коли я був із вами та опинився в нужді, то нікого не обтяжував, адже брати, що прийшли з Македонії, задовольнили мої потреби. Я в усьому стримував себе і далі стримуватимусь, аби не бути для вас тягарем. 10 Як істина Христа перебуває в мені, так ніхто не зупинить цієї моєї похвали в усіх регіонах Ахаї. 11 Чому? Чи тому, що не люблю вас? Бог знає, що люблю.
12 Що я робив, те й робитиму, щоб не давати приводу хвалитися тим, хто шукає підстав, аби довести, що вони рівні нам у тому, чим хваляться. 13 Адже такі люди – лжеапостоли, лукаві робітники, які приймають вигляд апостолів Христа. 14 Та це й не дивно, адже сам сатана приймає вигляд ангела світла. 15 Отже, немає нічого дивного в тому, що і його служителі вдають із себе служителів праведності. Їхній кінець буде за їхніми ділами.
Павлові страждання
16 Я повторюю: нехай ніхто не вважає мене нерозумним, але навіть якщо ви це робите, то прийміть мене як нерозумного, щоб і я міг трохи похвалитися. 17 Те, що я кажу з приводу похвали, кажу не від Господа, а наче в безумстві. 18 І, оскільки багато хто вихваляється за тілом, то і я вихвалятимуся. 19 Бо ви, будучи мудрими, радо терпите нерозумних! 20 Ви терпите, коли хтось вас поневолює чи об’їдає, коли хтось обдирає чи звеличується над вами і б’є вас в обличчя. 21 Кажу це на свій сором: у цьому ми були слабкими!
Та якщо хтось наважується хвалитися, – кажу це в безумстві, – наважуюсь і я. 22 Вони євреї? Я теж. Вони ізраїльтяни? Я теж. Вони Авраамове насіння? Я теж. 23 Вони служителі Христа? Кажу ніби в безумстві: я більше. Я більше працював, частіше був ув’язнений, мене жорстокіше били, я часто опинявся на межі смерті. 24 Від юдеїв я п’ять разів отримував по сорок без одного ударів батогом, 25 тричі мене били палицями, один раз мене закидали камінням, я був на трьох кораблях, які розбивалися у морі, провів цілу добу у відкритому морі. 26 Часто був у подорожах, небезпеках на річках, небезпеках через розбійників, небезпеках через деяких із мого роду, небезпеках через язичників, небезпеках у містах, небезпеках у пустелі, небезпеках посеред моря, небезпеках серед лжебратів, 27 у праці та виснаженні, часто в недосипанні, у голоді й спразі, часто в постах, у холоді та в наготі. 28 І окрім усього цього, моє щоденне заняття – турбота про всі церкви. 29 Хто знемагає, з ким i я не знемагав би? Хто впадає в гріх*, за кого і я не палав би?
30 Коли вже маю хвалитися, то хвалитимуся своєю слабкістю†. 31 Бог і Отець Господа Ісуса, Який є навіки благословенним, знає, що я не брешу. 32 У Дамаску намісник царя Арети стеріг місто Дамаск, аби мене схопити, 33 але мене через вікно спустили в кошику по стіні, і я врятувався з його рук.
* 11:29 Або: Кого штовхають у гріх, і я не палав би за нього? † 11:30 Або: немічністю. Тут і повсюди в посланні.