Послання до Римлян
1
Привітання
1 Павло, раб Ісуса Христа, покликаний бути апостолом і обраний, щоб звіщати Добру Звістку Бога, 2 яку Він сповістив раніше через Своїх пророків у Святих Писаннях. 3 Це Звістка про Його Сина, Який за тілом був нащадком Давида, 4 а за Духом святості був визнаний Сином Божим у силі через воскресіння з мертвих, – про Ісуса Христа, Господа нашого. 5 Через Нього ми отримали благодать і апостольство, щоб заради Його імені привести до послуху віри всі народи,* 6 серед яких і ви, покликані Ісуса Христа.
7 Усім, хто в Римі, улюбленим Божим, покликаним святим.
Благодать вам і мир від Бога, нашого Отця, і від Господа Ісуса Христа.
Бажання Павла відвідати Рим
8 Насамперед я дякую моєму Богові через Ісуса Христа за всіх вас, бо про вашу віру говорять у всьому світі. 9 Бог, Якому я служу моїм духом, звіщаючи Добру Звістку Його Сина, є моїм свідком, що я завжди пам’ятаю про вас і 10 постійно прошу у своїх молитвах, щоби з волі Божої мені вдалося нарешті прийти до вас.
11 Прагну побачити вас, щоб розділити з вами якийсь духовний дар для вашого зміцнення, 12 щоб ми підбадьорили одне одного своєю спільною вірою – вашою й моєю. 13 Не хочу, брати, щоб ви не знали, як багато разів я планував прийти до вас, аби мати якийсь плід серед вас, як і серед інших народів, але досі мав перешкоди.
14 Я боржник перед еллінами† й варварами, перед мудрими й неосвіченими. 15 Саме тому я прагну звіщати Добру Звістку і вам у Римі.
Сила Доброї Звістки
16 Я не соромлюся Доброї Звістки Христа‡, оскільки вона є силою Божою для спасіння кожного, хто вірить, – спочатку юдея, а потім і язичника. 17 Адже в ній відкривається праведність Божа з віри у віру,§ як написано: «А праведник житиме вірою».*
Гнів Божий на грішників
18 Бо гнів Божий відкривається з неба проти усякої безбожності та неправедності людей, які своєю неправедністю придушують істину. 19 Бо те, що можна знати про Бога, очевидно для них, адже Бог відкрив їм. 20 Від створення світу невидимі якості Бога – Його вічна сила й божественна природа – були чітко зрозумілі у творінні, так що люди не мають виправдання, 21 оскільки вони, знаючи Бога, не прославили Його як Бога й не дякували Йому, але їхні думки стали марними, а їхні нерозумні серця охопила темрява. 22 Називаючи себе мудрими, вони стали нерозумними 23 й проміняли славу нетлінного Бога на образи, подібні до смертної людини, птахів, тварин і плазунів.†
24 Тому Бог віддав їх у гріховні бажання їхніх нечистих сердець, щоб вони самі між собою осквернили свої тіла. 25 Вони проміняли Божу істину на неправду та поклонялися й служили творінню, а не Творцеві, Який є навіки благословенний. Амінь.
26 Через це Бог віддав їх ганебним бажанням. Їхні жінки проміняли природні стосунки на неприродні. 27 Так само й чоловіки відмовилися від природних стосунків із жінками й розпалилися пристрастю один до одного. Чоловіки з чоловіками роблять безсоромні вчинки й отримують самі в собі належне покарання за свої збочення.
28 Оскільки вони не вважали за потрібне пізнати Бога, то Бог віддав їх їхньому розпусному розуму, щоб вони робили те, чого не годиться робити. 29 Вони сповнені всякої неправди, зла, жадібності та розпусти, сповнені заздрощів, убивств, чвар, обману та злоби. Вони поширюють плітки та 30 наклепи, ненавидять Бога, вони нахабні, зарозумілі та хвалькуваті, вигадують, як зробити зло, не шанують батьків. 31 У них немає розуміння, вони не виконують обіцянок, не мають любові та милосердя. 32 Хоча вони знають праведний наказ Божий про те, що всі, хто робить такі речі, заслуговують на смерть, вони не тільки продовжують їх робити, але й схвалюють тих, хто це робить.
* 1:5 Або: щоб заради Його імені проповідувати послух віри серед усіх народів. † 1:14 Еллінами називали прихильників античної культури і носіїв грецької мови. ‡ 1:16 Деякі рукописи не містять цього слова. § 1:17 Або: через віру до віри. * 1:17 Див. Ав. 2:4. † 1:23 Див. Пс. 105:20.