6
Ісус – Господь Суботи
1 Одного разу в Суботу Ісус зі своїми учнями проходив через засіяні поля пшениці. Вони збирали колосся та, розтираючи їх руками, їли зерна.
2 Тоді деякі з фарисеїв сказали:
―Чому ви робите те, чого не дозволено робити в Суботу?
3 Ісус у відповідь сказав їм:
―Ви не читали, що зробив Давид,*коли зголоднів він, а також і ті, що були з ним? 4 Як увійшов у Дім Божий, узяв та з’їв хліби покладання, і як дав і тим, хто був із ним, хоча їх не дозволено було їсти нікому, окрім священників?†
5 І додав:
―Син Людський – Господь Суботи.
Ісус зцілює в Суботу
6 Довелося ж і в іншу Суботу увійти Йому в синагогу й навчати. Там був чоловік, у якого права рука всохла. 7 Книжники та фарисеї уважно стежили за Ісусом, чи буде Він зцілювати в Суботу, щоб знайти обвинувачення проти Нього. 8 Але Він, знаючи їхні думки, сказав чоловікові, що мав всохлу руку: «Підведися й стань посередині!» Той піднявся й став.
9 Ісус промовив до них: «Я питаю вас: що дозволено робити в Суботу – добро чи зло? Спасти життя чи згубити?»
10 І, поглянувши на них усіх, сказав чоловікові: «Простягни свою руку!» Той зробив це, і його рука була зцілена. 11 Вони ж розлютилися та почали радитись між собою, як вчинити з Ісусом.
Обрання дванадцятьох апостолів
12 У ті дні Ісус вийшов на гору, щоб молитись, і провів усю ніч у молитві до Бога. 13 Коли настав день, Він покликав учнів і обрав дванадцятьох, яких назвав апостолами:
14 Симона, якого назвав Петром,
Андрія, його брата,
Якова,
Івана,
Филипа,
Варфоломія,
15 Матвія,
Фому,
Якова, сина Алфеєвого,
Симона, званого Зилотом,
16 Юду, сина Якова,
і Юду Іскаріота, котрий потім став зрадником.
Проповідь на рівнині
17 Ісус, зійшовши разом із ними з гори, зупинився на рівному місці. Великий натовп Його учнів і велика кількість народу зі всієї Юдеї, Єрусалима та приморського Тира й Сидона 18 прийшли послухати Його та отримати зцілення від хвороб. Ті, що страждали від нечистих духів, теж були зцілені. 19 Весь натовп хотів доторкнутися до Ісуса, бо від Нього виходила сила, яка зцілювала всіх.
20 Ісус, звівши очі на Своїх учнів, почав говорити:
«Блаженні бідні,
бо ваше є Царство Боже.
21 Блаженні голодні нині,
бо будете насичені.
Блаженні, що плачете тепер,
бо ви зрадієте.
22 Блаженні ви, коли люди зненавидять вас,
коли проженуть вас, ображатимуть вас
і відкидатимуть ваше ім’я як щось погане
через Сина Людського.
23 Радійте того дня й веселіться, бо велика ваша нагорода на небі. Так само робили з пророками їхні батьки.
24 Але горе вам, багатії,
бо ви вже отримали всю вашу втіху.
25 Горе вам, ситі нині,
бо будете голодувати.
Горе вам, що радієте нині,
бо будете плакати й ридати.
26 Горе вам, коли про вас говоритимуть добре всі люди,
бо так робили лжепророкам їхні батьки.
Любов до ворогів
27 Але вам, хто слухає, Я кажу: любіть ворогів ваших, робіть добро тим, хто ненавидить вас; 28 благословляйте тих, хто проклинає вас; моліться за тих, хто кривдить вас. 29 Тому, хто вдарив тебе по щоці, підстав і другу, а тому, хто забирає твій верхній одяг, не забороняй взяти й сорочку. 30 Кожному, хто просить у тебе, дай, і від того, хто забере твоє, не проси назад. 31 Як бажаєте, щоб вам робили люди, так само й ви робіть їм.
32 Якщо ви любите тільки тих, хто любить вас, яка вам за це дяка? Адже й грішники люблять тих, хто любить їх. 33 І якщо ви робите добро тільки тим, хто вам робить добро, яка вам за це дяка? Грішники так само роблять. 34 І якщо позичаєте тільки тим, від кого сподіваєтесь отримати, яка вам за це дяка? Грішники так само позичають, щоб отримати стільки ж. 35 Але ви любіть ворогів ваших, робіть добро й позичайте, не очікуючи нічого. І буде вам велика нагорода, будете синами Всевишнього, бо Він добрий до невдячних та злих. 36 Будьте милосердні, як і Отець ваш милосердний.
Не судіть інших
37 Не судіть, і вас не судитимуть! Не засуджуйте, то й вас не засудять! Прощайте, то й вам проститься! 38 Давайте, і вам дадуть; доброю мірою, притиснутою, струснутою і переповненою дадуть вам. Бо якою мірою міряєте ви, такою ж виміряють і вам».
39 Він також розповів їм притчу: «Чи може сліпий водити сліпого? Чи не впадуть обидва в яму? 40 Учень не вищий за свого вчителя, але, вдосконалившись, кожний стане, як його вчитель.
41 Чому ж ти дивишся на скалку в оці твого брата, а колоди у своєму оці не помічаєш? 42 Як можеш сказати братові своєму: „Брате, дозволь вийняти скалку з твого ока“, якщо сам у твоєму оці колоди не бачиш? Лицеміре, витягни спочатку колоду зі свого ока, а тоді побачиш, як вийняти скалку з ока твого брата.
Дерево пізнається за його плодом
43 Немає доброго дерева, яке приносило б поганий плід, і немає поганого дерева, яке б приносило добрий плід. 44 Бо кожне дерево пізнається за його плодом: не збирають смокви з терну й винограду з ожини. 45 Добра людина з доброї скарбниці свого серця виносить добро, а погана людина з лихого скарбу свого серця виносить зло. Адже чим переповнене серце, те говорять її вуста.
Розумний та нерозумний будівничий
46 Чому кличете Мене: „Господи! Господи!“, а не робите того, що Я кажу? 47 Скажу вам, до кого подібний кожний, хто приходить до Мене, чує слова Мої та виконує їх. 48 Він подібний до чоловіка, що, будуючи свій дім, вкопав глибоко та поклав основу на камені. Коли прийшла злива, і потік вдарив у той дім, то не зміг його похитнути, бо він був добре збудований. 49 А той, хто слухає й не виконує, схожий на чоловіка, який збудував свій дім на землі, без основи. Коли вдарив потік, то він відразу впав, і руйнування того дому було велике».
* 6:3 Див. 1 Сам. 21:1-6. † 6:4 Див. Вих. 20:8-10; Повт. 5:12-14.