2
Павло прийнятий апостолами
1 Потім, через чотирнадцять років, я знову пішов* в Єрусалим разом із Варнавою, узявши із собою Тита. 2 Я вирушив туди згідно з одкровенням і представив їм Добру Звістку, яку проповідую серед язичників, а особливо шановним виклав її окремо, на самоті, щоб упевнитися, що не біг до цього й не біжу тепер даремно. 3 Проте навіть Тита, який був зі мною, не примушували до обрізання, хоча він і був греком. 4 Це через лжебратів, що проникли в наші ряди, аби спостерігати за нашою свободою, яку ми маємо в Ісусі Христі, і зробити нас рабами. 5 Але ми ні на мить не поступилися їм, щоб істина Доброї Звістки збереглася для вас.
6 Щодо тих, кого вважають знатнішими, – хто вони й ким вони були, для мене це немає ніякого значення, адже Бог неупереджений, – то вони нічого не додали мені. 7 Навпаки, вони визнали, що мені було доручено проповідувати Добру Звістку необрізаним†, як Петрові – обрізаним‡. 8 Адже Бог, Який зробив Петра апостолом обрізаних, зробив також мене апостолом язичників. 9 Яків, Кифа та Іван, які вважаються стовпами церкви, визнали надану мені благодать і потиснули мені й Варнаві руку як співучасникам служіння, щоб ми пішли до язичників, а вони – до обрізаних. 10 Усе, що вони просили, – це те, щоб ми пам’ятали про бідних, що я й намагався робити.
Павло докоряє Петрові
11 Коли ж Кифа прийшов до Антіохії, я протистояв йому відверто, бо він був неправий. 12 Адже до того, як прийшли деякі люди від Якова, він їв разом з язичниками, а після цього почав ховатися й відокремлюватися від них, боячись обрізаних. 13 До нього приєдналися також інші юдеї, так що й Варнава був втягнений в їхнє лицемірство.
14 Побачивши, що вони не поводяться відповідно до істини Доброї Звістки, я сказав Кифі перед усіма: «Якщо ти юдей, але живеш як язичник, а не як юдей, чому ж тоді примушуєш язичників жити за юдейським звичаєм?»
15 Ми ж – юдеї за народженням, а не грішні язичники. 16 Однак, знаючи, що людина не може бути виправдана ділами Закону, а тільки вірою в Ісуса Христа,§ навіть ми увірували в Христа Ісуса, щоб бути виправданими вірою в Христа,* а не ділами Закону. Бо жодна людина не буде виправдана ділами Закону.
17 Але якщо ми, юдеї, шукаючи виправдання в Христі, і самі виявилися грішниками, то невже Христос є служителем гріха? Зовсім ні! 18 Бо якщо я знову відбудовую те, що зруйнував, то роблю себе грішником.
19 Адже через Закон я помер для Закону, щоб жити для Бога. Я був розіп’ятий з Христом, 20 і більше живу не я, але Христос живе в мені. Нині я живу в тілі, і це життя вірою в Сина Божого,† Який полюбив мене й віддав Себе за мене. 21 Я не відкидаю благодаті Божої, бо якщо праведність здобувається Законом, то Христос помер даремно!
* 2:1 Буквально: піднявся до Єрусалима. † 2:7 Тобто язичникам. ‡ 2:7 Тобто юдеям; також і у 8 та 9 віршах. § 2:16 Або: через вірність Ісуса Христа. * 2:16 Або: через вірність Христа. † 2:20 Або: вірністю Сина Божого.