22
Притча про весілля царського сина
1 Ісус у відповідь продовжив говорити притчами:
2 ―Царство Небесне подібне до Царя, який приготував весілля для свого сина. 3 Він надіслав своїх рабів покликати запрошених на весілля, але ті не захотіли прийти.
4 Тоді надіслав інших рабів сказати запрошеним: «Ось я приготував обід, моїх волів та вгодовану худобу вже забито, усе готове. Приходьте на весілля!»
5 Але вони знехтували й пішли: один – на своє поле, інший – торгувати. 6 Інші ж, схопивши його рабів, познущалися над ними та вбили їх. 7 Тоді цар обурився та надіслав своє військо, знищив тих убивць і спалив їхнє місто.
8 І сказав своїм рабам: «Весілля вже готове, а запрошені виявились недостойними. 9 Отже, ідіть на перехрестя доріг та запрошуйте, кого зустрінете, на весілля». 10 Ті раби вийшли на дороги та покликали всіх, кого зустріли, – як поганих, так і добрих; і весільна зала наповнилася гостями.
11 Але коли цар прийшов подивитися на гостей, то побачив там чоловіка, який не був одягнений у весільний одяг. 12 І сказав йому: «Друже, як ти зайшов сюди, не маючи весільного одягу?» Проте той мовчав.
13 Тоді Цар сказав слугам: «Зв’яжіть йому руки та ноги й викиньте до зовнішньої тьми. Там буде плач та скрегіт зубів.
14 Адже багато покликаних, та мало обраних».
Кесареві – Кесареве, а Богові – Боже
15 Тоді фарисеї пішли та радились, як спіймати Ісуса на слові. 16 І надіслали до Нього своїх учнів разом з іродіанами, які запитали:
―Учителю, ми знаємо, що Ти праведний і правдиво навчаєш Божого шляху, ні на кого не зважаєш, адже не дивишся на людське обличчя. 17 Отже, скажи нам, як Ти вважаєш: чи годиться платити податок Кесареві, чи ні?
18 Але Ісус, зрозумівши їхнє лукавство, сказав:
―Чому ви випробовуєте Мене, лицеміри? 19 Покажіть Мені монету для податку.
Вони принесли Йому динарій.
20 Він сказав їм:
―Чиє це зображення та напис?
21 Вони відповіли:
―Кесаря!
Тоді Він сказав їм:
―Тож віддайте Кесареві – Кесареве, а Богові – Боже!
22 Почувши це, вони здивувалися й, залишивши Його, пішли геть.
Питання про воскресіння
23 Того ж дня прийшли до Нього садукеї, які кажуть, що не існує воскресіння з мертвих, і запитали Його:
24 ―Учителю, Мойсей сказав: «Якщо хтось помре, не маючи дітей, то нехай його брат одружиться з дружиною померлого та підніме нащадка своєму братові».* 25 Було ж у нас семеро братів. Перший одружився та помер, і, не маючи дітей, залишив дружину своєму братові. 26 Так само другий і третій – аж до сьомого. 27 Після всіх померла й жінка. 28 Отже, при воскресінні дружиною котрого з семи вона буде? Адже всі мали її за дружину.
29 Ісус у відповідь сказав їм:
―Помиляєтеся, бо не знаєте ані Писання, ані сили Божої. 30 При воскресінні не одружуються й не виходять заміж, а є як ангели на небі. 31 А щодо воскресіння з мертвих, хіба ви не читали, що сказав вам Бог: 32 «Я – Бог Авраама, Бог Ісаака і Бог Якова»?†Він є Богом не мертвих, а живих!
33 Почувши це, люди були здивовані Його вченням.
Найбільша заповідь
34 Фарисеї, почувши, що Він змусив садукеїв замовкнути, зібралися разом. 35 Один із них, учитель Закону, запитав Його, випробовуючи:
36 ―Учителю, яка заповідь найбільша в Законі?
37 Він відповів йому:
―«Люби Господа Бога свого всім серцем своїм, усією своєю душею і всім своїм розумінням!»‡ 38 Це перша та найбільша заповідь. 39 А друга подібна до неї: «Люби ближнього свого, як самого себе».§ 40 На ці дві заповіді спираються весь Закон та Пророки.
Чи є Христос Сином Давидовим?
41 Коли зібралися фарисеї, Ісус запитав їх:
42 ―Що ви думаєте про Христа? Чий Він Син?
Вони відповіли:
―Давидів!
43 Він сказав:
―Як же тоді Давид у Дусі називає Його Господом, коли каже:
44 «Господь сказав Господеві моєму:
„Сядь праворуч від Мене,
доки Я не покладу ворогів Твоїх,
як підніжок для Твоїх ніг“».*
45 Отже, якщо Давид називає Його Господом, як Він може бути його Сином?
46 І ніхто не міг Йому відповісти ані слова. Від того дня ніхто не наважувався запитувати Його.
* 22:24 Див. Повт. 25:5. † 22:32 Див. Вих. 3:6. ‡ 22:37 Див. Повт. 6:5. § 22:39 Див. Лев. 19:18. * 22:44 Див. Пс. 109:1.