Дїяння сьвятих Апостолів.
1.
Перве оповіданнє написав я, Теофиле, про все, що Ісус робив і навчав, 
аж до дня, котрого вознїс ся, заповідавши через Духа сьвятого апостолам, котрих вибрав; 
перед котрими являв ся Він живий після муки своєї у многих ознаках; і бачили Його сорок днїв, і глаголав про царство Боже; 
і, зібравши їх, заповів їм, з Єрусалиму не виходити, а дожидатись обітування Отця, що про Него чули від мене. 
Бо Йоан хрестив водою: ви ж хрестити метесь Духом сьвятим по немногих сїх днях. 
Вони ж зійшовшись питали Його, кажучи: Господи, чи не під сей час поставиш Ти знов царство Ізраїлське? 
Рече ж до них: Не вам єсть розуміти час і пору, що Отець положив у своїй властї. 
А приймете силу, як зійде сьвятий Дух на вас; і будете менї сьвідками в Єрусалимі й у всїй Юдеї і Самариї, і до краю землї. 
І, се промовивши, як дивились вони, знявсь угору, і хмара взяла Його від очей їх. 
І, як вони пильно дивились на небо, як Він відходив, аж ось два мужі стали перед ними в білій одежі, 
котрі й сказали: Мужі Галилейські, чого стоїте, дивлячись на небо? Сей Ісус, узятий од вас на небо, так прийде, як видїли ви Його, сходячого на небо. 
Тодї вернулись вони в Єрусалим із гори, званої Оливною, що поблизу Єрусалиму на субітнїй день ходи. 
І ввійшовши, зійшли на гірницю, де пробували Петр та Яков, та Йоан, та Андрей, Филип та Тома, Вартоломей і Матей, Яков Алхеїв та Симон Зилот, та Юда Яковів. 
Усї вони пробували однодушно в молитві і благанню — з жінками й Мариєю, матїррю Ісусовою, і з братами Його. 
І ставши тими днями Петр посеред учеників, рече (було ж число імен укупі до ста двайцяти): 
Мужі брати! треба було справдитись писанню сьому, що прорік Дух сьвятий устами Давидовими про Юду, що став ся проводирем тих, котрі схопили Ісуса. 
Полїчено ж його до нас, і прийняв був долю служення сього. 
Сей чоловік придбав поле за нагороду неправедну, і, впавши сторч, тріснув надвоє, і вийшло усе нутро його. 
І відомо стало всїм домуючим у Єрусалимі, так що прозвано поле теє власною говіркою їх Акельдама, чи то б сказати: поле крови. 
Написано ж в книзї Псальм: Нехай оселя його спустїє, і нехай нїхто не домує в нїй, а догляд її нехай прийме инший. 
Треба ж, щоб з мужів, що сходились із нами по всяк час, як входив і виходив між нами Господь Ісус, 
почавши від хрещення Йоанового до дня, як Його взято від нас, був один із сїх укупі з нами сьвідком воскресення Його. 
І поставили двох: Йосифа, званого Варсавою, котрого звали також Юстом, та Маттія. 
І молячись, казали: Ти, Господи, що знаєш серця всїх, покажи одного з сих двох, котрого вибрав єси, 
приняти долю служення сього й апостольства, від котрого відступив Юда, щоб ійти в своє місце. 
І кинули жереб про них; і впав жереб на Маттія; і прилучено його до дванайцяти апостолів. 
