Йова.
18.
Відказав Билдад Савхеаський й промовив: 
Докіль словами ще вам перекидатися марно? Нумо лиш, братись за за ум, і тодї поговоримо. 
Чому вважатись нам за скот і бути пониженими в власних очах наших? 
О, ти, що в досадї своїй душу свою роздираєш! Чи то ж задля тебе опустїє земля та пересунуться скелї з місць своїх? 
Та ж у безбожного мусить потахнути сьвітло, а з огня його не остане й искри. 
Стемнїє сьвітло в домівцї його, й сьвічка його загасне над ним. 
Змалїють кроки могучостї його, й повалить його власний намір його; 
Бо він попаде в сїть ногами своїми й в плетїнках буде плутатись. 
Спіймають пута ноги його, й грабіжник уловить його. 
Невидимо розложені по землї силця на його, й западнї по дорозї. 
Кругом страхи лякати муть його, й зневолять його кидатись то сюди то туди. 
Вичерпаєсь із голоду сила в йому, й погибель готова під боком його. 
Зʼїсть тїло його, зʼїсть всї члени його перворідна (небувала) недуга смертї. 
Прогнана буде з домівки в його надїя його, а се доведе його до царя страхів. 
Осядуть в наметї його (чужі), бо стане він уже не його; домівку його посиплють сїркою. 
Знизу усхне коріннє його, а вгорі зовяне верховіттє його. 
Щезне про його память із землї й імени його не згадувати муть на базарі. 
Проженуть його з сьвітла в тьму, й зітруть його з кругогляду земного. 
Нї сина нї внука не буде в народї його, не зістанеться нїхто в домівцї його. 
День (погибелї) його злякає потомків, а сучасників обгорне жахом. 
Такі пробутки беззаконного, оттаке місце того, хто не знає Бога! 
