1 Мойсея.
16.
Сара ж Аврамова жінка да не роджала йому. Була ж у неї рабиня Египтянка на імя Агара. 
І рече Сара до Аврама: Се зачинив мене Господь, щоб не роджати; дак увійди до рабинї моєї, щоб у мене були дїти від неї. І послухав Аврам гласу Сариного. 
І взяла Сара, Аврамова жена, Агару, рабиню свою Египтянку, після того, як Аврам седїв осадою десять років у землї Канаанській, та й оддала її за жінку мужові свойму Аврамові. 
І ввійшов до Агари, і завагонїла. Як же почулась вона, що завагонїла, почала зневажати господиню свою. 
І рече Сара до Аврама: Зневага менї від тебе. Вона ж почуваючись вагітною, зневажає мене. Суди Бог між мною й тобою. 
Рече ж Аврам до Сари: Ось рабиня твоя в руках у тебе. Твори їй по твоїй вподобі. 
Узялась тодї жорстко за неї Сара, і зійшла та з очей у неї. І знайшов її ангел Господень коло криницї в пустинї, по дорозї в Сур. 
І рече: Агаро, Сарина рабине, звідкіля прийшла єси і куди хочеш ійти? І каже: Зійшла з очей Сари, господинї моєї. 
Рече ж їй ангел Господень: Вернись до господинї твоєї та покорися під руку її. 
Рече ж їй ангел Господень: Намножу я потомство твоє безлїч. 
І рече їй ангел Господень: Оце ходиш важкою, і вродиш сина, і даси йому імя Ізмаель; бо Господь почув тїсноту твою. 
Сей буде дикий чоловік. Рука його проти всякого чоловіка, і всякого чоловіка рука проти його, і седїти ме він у всїх родичів своїх на шиї. 
І дала вона імя Господеві, що глаголав до неї: Бог бачений. Бо казала: Я бачила того, хто явивсь менї. 
Тим прозвано криницю ту: „Криницею Живого, що мене бачить.‟ Се між Кадесом і Баредом. 
І вродила Агара Аврамові сина, і дав Аврам імя синові, що вродила йому Агара, Ізмаель. 
Аврамові ж було вісїмдесять і шість год віку, як Агара вродила Авраму Ізмаеля. 
