ПСАЛЬМА.
50.
Асафова псальма. Всемогущий Бог, Господь, прорік і кликнув на землю від сходу сонця до його заходу. 
Із Сиона звершеної красоти засияв Бог. 
Бог наш прийде, і не буде мовчати; перед ним огонь пожираючий, кругом него сильна буря. 
Кличе він небо і землю на суд народу свого: 
Зберіть менї праведних моїх, що над жертвою приняли завіт мій. 
І небеса звіщають справедливість його; Бог бо сам суддя, 
Слухай, народе мій, я буду говорити; Ізраїлю, я буду сьвідчити проти тебе! Я Бог, твій Бог! 
Не за жертви твої буду тебе докоряти, нї за жертви всепалення; вони все передо мною. 
Не прийму телят із дому твого, козлів із отар твоїх. 
Бо моя вся зьвірина в дібровах, зьвірє на тисяч горах. 
Знаю я усе птаство в горах, та й дичина по полях — моя. 
Коли б я зголоднїв, нїчого б казати тобі; бо моя вселенна й достатки її. 
Хиба ж їм я мясо биків, і пю кров козлячу? 
Жертвуй Богу хвалу, і віддай Всевишньому обіти твої! 
І клич мене в день тїсноти; я визволю тебе, і ти прославиш мене. 
До грішника ж говорить Бог: Чого ти говориш про устави мої, і носиш в устах твоїх завіт мій? 
Ти ж зненавидїв докір, і кинув слова мої позад себе. 
Бачив ти злодїя, то й радо приставав до його, і з перелюбниками ти накладав; 
Губам твоїм дав ти волю до злого, а язиком твоїм ковав зраду. 
Ти сидїв там і виговорював проти брата твого, ти кидав безчесть на сина матері твоєї. 
Таке ти творив і я мовчав; ти думав, я рівня тобі. Я покараю тебе, і перед очі твої поставлю гріхи твої. 
Зрозумійте ж се, ви, що забули Бога, ато зловлю вас, і нїхто не спасе вас. 
Хто жертвує хвалу, прославляє мене, і хто справляє дорогу, тому дам побачити спасеннє Боже. 
