Йова.
34.
І говорив Еліуй дальше й казав: 
Слухайте, мудрі, моєї річі, нахилїть до мене ухо, ви розумні! 
Ухо бо слова розбірає, як піднебіннє розізнає смак у їдї. 
Зложім суд між собою й визнаймо, що добре. 
Ось, Йов сказав: Я прав, та Бог відмовив менї суду. 
Чи ж менї лгати на правду мою? Моя невилїчима рана — незаслужена. 
Хиба є де такий чоловік, як Йов, що глумує, мов би пив воду, 
Товаришує беззаконним і ходить з людьми безбожними? 
Він бо сказав: Нема з того хісна чоловікові, як угоджає Богу. 
Слухайте ж, мужі мудрі, мене! Не може бути в Бога неправди, у Вседержителя — несправедливого суду, 
Він бо дає чоловіку, що заробив дїлами, й після поступків мужа відплачує йому. 
Праведне слово, Бог кривди не чинить, і Вседержитель не вивертає суду. 
Хто окрім його дбає про землю? Хто дає лад у вселеннїй? 
Оберни він серце своє до себе самого, й візьми дух її й диханнє її до себе, — 
Все живе зараз би зникло, прахом би люде взялися. 
От же, коли маєш розум, то слухай й вважай на слова мої. 
Хто ненавидїв би правду, то як би він сьвітом правив? І можеш же ти найправеднїйшого обвиняти? 
Хиба можна сказати цареві: ти — безбожник, а князям: ви — беззаконники? 
Та він не зважає на особи князїв і не волїє він багатого нїж убогого, бо всї вони — дїло рук його. 
Нагло вмірають вони; серед ночі зворушиться нарід, і вони зникають; і сильних проганяють не силою. 
Очі бо його над дорогами чоловіка, й бачить він кожний ступінь його. 
Нема темряви, нї глухої тїнї, де б могли заховатись беззаконнующі. 
Опісля він уже не домагаєсь від чоловіка, щоб ставав на суд з Богом. 
Він стирає можних без допиту й ставить других намість їх, 
Бо він виявляє дїла їх, і скидає їх одної ночі, й вони щезають, 
Як беззаконних, карає він їх перед очима в других. 
За те, що відхилились від його і всїх доріг його не хотїли розуміти, 
Так що дійшов до його клик злиденних, і він почув стогни придавлених. 
Як упокій він дарує, — хто тодї потрівожить? як він своє лице заховає, хто на його спогляне? — все одно, чи народ, чи один чоловік, 
Щоб лицемір не царював, блазнячи народ. 
От як треба до Бога говорити: Я потерпів кару, — більш не буду грішити; 
А чого я не розумію, — ти навчи мене, і скоро вчинив беззаконність, вже більше не буду. 
Чи то ж по твойму судові має він одплачувати? І як ти відкидаєш, то й ти маєш вибірати, а не я; говори ж, що знаєш. 
Люде розумні скажуть менї, а так само й кожний чоловік мудрий, що мене чує: 
Йов говорив нерозумно, й у словах його нема глузду. 
Я б хотїв, щоб Йова докладно питано, після відповідей його, які лицюють хиба людям безбожним. 
Інакше він до гріха свого придасть іще й відступ (од Бога), та буде ще перед нами й в долонї плескати, й наговорить іще більше проти Бога. 
