ПСАЛЬМА.
32.
Давидова пісня про науку людям. Блажен, кому проститься беззаконнє, кому гріх буде покритий. 
Щаслив чоловік, котрому не полїчить Господь несправедливість його, в кого нема зради в серцї! 
Як я мовчав, нидїли сустави мої від мого зітхання цїлий день. 
Бо цїлий день тяготїла на менї рука твоя; соки мої висохли як під лїтню спеку. 
Я виявив гріх мій перед тобою, і не покрив несправедливостї моєї. Я сказав: признаюся перед Господом в переступах моїх, а ти, ти простив несправедливість гріха мого. 
Тому нехай помолиться до тебе кожний побожний в час, коли мож знайти тебе; річ певна, хоч би прийшла велика повінь — не досягне його. 
Ти мій рятунок; спасаєш мене в тїснотї, ти сповняєш мене радостю спасення. 
Навчу тебе і вкажу дорогу, по котрій тобі ходити; звернувши очі мої на тебе, дам тобі раду. 
Не будьте як кінь, як мул, що розуму не має; наховставши уздою, окрасою їх, мусиш усмирити їх, коли не хочуть ійти за тобою. 
Великі болестї для беззаконника; хто ж вповає на Господа, того обгорне милосердє твоє. 
Веселїтесь у Господї, і радуйтесь, праведні! ликуйте всї, в кого серце щире! 
