2 Мойсея.
12.
І рече Господь Мойсейові та Аронові у землї Египецькій: 
Місяць сей вам буде початок місяців, первий буде вам в місяцях року. 
Промовте до всієї громади синів Ізрайлевих тако: У десятий день місяця сього брати ме кожен ягня на семю батька свого. 
Коли ж семя буде помала на ягня, нехай прийме до себе сусїда, близького до його домівки, по лїку душ. Кожен по їдї своїй зложить лїк на ягня. 
Ягня нехай буде без пороку, самчик однолїток; брати мете його з овечат або з кіз. 
І держати мете його до чотирнайцятого дня того місяця, і заколе його вся громада Ізраїльська надвечір. 
І візьмуть крові та й побризкають нею оба одвірки й пороги в домах, де їсти муть його. 
І їсти муть мясиво тієї ночі; спечене на огнї їсти муть його з опрісноками, з гіркими зелами їсти муть його. 
Не їжте сироватого, нї звареного в водї, а спечене на огнї, голову його з ногами й з утробиною. 
І не зоставляти мете нїчого до ранку, що ж зостанеться до ранку, спалити на огнї. 
І їсти мете його таким робом: боки ваші попідперезувані, обувє ваше на ногах ваших, і палицї ваші в руках у вас; і їсти мете його похапки. Пасха се Господня! 
Пройду бо по землї Египецькій, тієї ночі, та й повбиваю всякого первеньця в землї Египецькій, і людину й скотину, і над усяким богом Египецьким сотворю суд, я Господь. 
І буде вам кров знаменнєм по хатах, де будете. Бачивши кров, мину вас, і не буде в вас погибелї, як карати му Египет. 
І буде вам день сей про спомин, і сьвяткувати мете сьвято Господеві; як установу вічну, сьвяткувати мете в родах ваших. 
Сїм день опрісноки їсти мете. Первого вже дня виносити мете закваску з хат ваших; бо хто їсти ме квашений хлїб од первого дня та й до семого, викорениться та душа спроміж Ізраїля. 
І первого дня будуть сьвяті збори у вас, і семего дня будуть сьвяті збори у вас. Нїякого дїла не робити мете тодї, тїльки потрібне на їду всякій душі, те можна робити в вас. 
І переховувати мете заповідь сю опріснокову; того бо дня виведу потугу вашу з Египецької землї. Тим переховувати мете день сей в родах ваших: установа вічня. 
Починаючи ж чотирнайцятого дня первого місяця ввечорі, їсти мете опрісноки до двайцятого й первого дня місяця; установа вічня. 
Сїм день закваски щоб не було по хатах у вас: бо хто їсти ме квашене, викорениться душа та спроміж громади Ізрайлевої, чи воно чуже, чи землянин. 
Нїчого квашеного не їжте; по всїх же хатах ваших їжте опрісноки. 
І поскликав Мойсей всїх старших між синами Ізрайлевими, і каже їм: Ідїть, поймайте собі ягня по родинах ваших, і заколїте на пасху. 
І возьміте по кущику гиссопу, та вмочіть у кров, що в мисцї, та й помажте поріг й оба одвірки кровю, що в мисцї, і нїхто з між вас не виходити ме за хатні двері свої до ранку. 
І йти ме мимо Господь побивати Египтян, і побачить кров на порозі й на одвірках, і мине ті двері, і не попустить губителеві ввійти до вас у хату побивати вас. 
І переховувати мете се установою собі і дїтям вашим на віки. 
І як прийдете в землю, що дасть вам Господь, як і глаголав, дак сохраняти мете служеннє се. 
І як поспитають у вас тодї дїти ваші: Що се за служеннє в вас? 
Ви казати мете: Жертва пасхова се Господеві, що проходив понад хатами в синів Ізрайлевих в Египтї, як побивав Египтян, доми ж наші ізбавив. І похилились люде й поприпадали до землї. 
І пійшли та й учинили сини Ізрайлеві; як повелїв Господь Мойсейові та Аронові, так і вчинили. 
І сталось о півночі, що Господь побив усї первеньцї в Египецькій землї, від первеньця Фараонового, що седїв на престолї свойму, та й до первеньця невольника в темницї, і всї перваки в скотини. 
Схопиться ж Фараон у ночі, й усї дворяне його, й усї Египтяне, аж постав зойк по всїй землї Египецькій. Не було бо дому й хатини, де б не було мерця. 
І покликав Мойсея та Арона та й каже: Вставайте, виходьте спроміж людей моїх, і ви й синове Ізрайлеві, та й ійдїте собі, служіте Господеві, як мовляли! 
І вівцї ваші, й товар ваш забірайте, як мовляли, та й ідїть а мене благословіть! 
І понукали Египтяне людей, хапаючись проводити їх із землї; бо казали: Пропадемо всї! 
І позабирали люде тїста свої ще до закису, дїжї свої поввязували в одїж їх по заплїчу в їх. 
І чинили сини Ізрайлеві по слову Мойсейовому, і вижичали в Египтян клейноти срібні й клейноти золоті й шати. 
І дав Господь ласку людям в очу в Египтян, що вволяли волю їх, і спліндрували вони Египтян. 
І мандрували сини Ізрайлеві од Рамсесу до Сухоту до шесьтьох сот тисяч пішки чоловіка, опріч дїтви. 
І мішаного народу много знялось із ними, й вівцї, і товар, дуже багацько скотини. 
І понапекали палениць опрісноків із тїста, що позабірали з Египту; бо ще не закисло, а їх виганяли з Египту, і не можна було гаятись, а запасу собі не приготовили. 
Пробуваннє синів Ізрайлевих у Египтї було чотирі ста і трийцять год. 
І сталось по чотирох стах і трийцять роках, остатнього дня, що вийшла вся потуга Господня з Египецької землї. 
Сьвяткова се ніч Господеві за вивод їх із Египецької землї. Се ж то й єсть ніч сьвяткована Господеві про всї сини Ізрайлеві в роди і роди їх. 
І рече Господь Мойсейові та Аронові: От установа паскова: Нїякий чужениця щоб не їв паски. 
Усякий же раб, куплений за гроші, як обріжеш його, їсти ме її. 
Заволока ж і наймит нехай не їсть її. 
Ув одній хатї їсти меться; не виносити меш нїчогісїнько з мясива геть із хати анї кісточки не переломиш із його. 
Уся громада Ізраїльська допильновувати ме сього. 
А як пробувати ме заволока з тобою та схоче сьвяткувати пасху Господеві, нехай обріжуть увесь його музький пол, і він буде такий, як землянин. Усякий же необрізаний не їсти ме її. 
Закон один щоб у вас був, і землянинові, і захожому, що заволїкся до вас. 
Так і вчинили сини Ізрайлеві, як заповідав Господь Мойсейові та Аронові; так і вчинили вони. 
І вивів Господь того самого дня сини Ізрайлеві з землї Египецької з потугою їх. 
