Приповісток.
16.
Чоловік укладає в свойому серцї, від Господа ж залежна відповідь язиком. 
Всї путї чоловіка чисті в очах його, Господь же на вазї важить душі. 
На Господа в твоїх дїлах і справах здайся, то й задуми твої спевняться нехибно. 
Все сотворив Бог про себе, ба й безбожника — на день його горя. 
Всякий гордий серцем — гидота в Господа, можна заручити, що без кари не обійдеться. 
Милосердєм і правдою обмиваєсь гріх, і страх Господень одводить од зла. 
Як чоловікові путї приятнї Богу, так мирить він із ним і ворогів його. 
Лїпше не многе з правдою, анїж з кривдою добутки превеликі. 
Обдумує свій путь людськеє серце, та Господь править ходом його. 
В царських устах — слово пророче; уста його не мають помилятись в судї. 
Вірна вага й мисочки вагові у Господа, в його й усї камінцї вагові в саквах. 
Ненавидне царям людей безбожних дїло: бо правдою стоїть престол твердо. 
Правдивиї уста цареві до вподоби, й говорючого правду він любить. 
Царська досада — се вістун смертї, та мудрий чоловік улагодить його. 
В ясному поглядї царському — життє, й ласкавість його — мов довго дожиданий дощ. 
Придбати собі мудрість — се лучше над золото, й набути розум — се дорожше над добірне срібло. 
Путь праведних одвертаєсь від зла; той береже душу свою, хто береже путь свій. 
Попереду погибелї йде гординя, а поперед упадку — надуте серце. 
Лучше з тихими духом смирятись, нїж з гордими здобич паювати. 
Хто веде дїло розумно, той знаходить щастє; блажен, хто в Господї надїю має. 
Розсудливим назвуть того, в кого мудре серце, та красномовність додасть ваги ученостї. 
Криниця жизняна — розум у розумних, а ученість безумних — дурощі. 
Серце в мудрого чинить язик його мудрим; воно й губам його в промові помагає. 
Приятна мова — се текучий мід із соту; солодкий він душі, і мов лїк для костей. 
Бувають путї, що здаються прості, та конець їх — дорога до смертї. 
Працюючий працює для себе, бо примушує рот його до того. 
Лукавий чоловік задумає лихо, й в устах у його — мов огонь жерущий. 
Зрадливий чоловік сїє незгоду, а доносчик і приятелїв розводить. 
Чоловік підступний ближнього з путя звертає, й веде його на лиху дорогу; 
Він жмурить очі, придумує зраду; закусує губи, — ось готове ледарство. 
Вінок величній — волоссє біле, коли знайдеся на праведній дорозї. 
Довготерпеливий дужший від силача; себе гамувати — се більш, нїж місто звоювати. 
У полу кидається жереб, та випад його від — Господа. 
