2 Самуїлова.
23.
Се ж останнє Давидове слово, слово Давида, Ессеєвого сина, слово мужа поставленого високо, помазанника Бога Яковового, й любого сьпівця Ізрайлевого: 
Дух Господень глаголе в менї, й слово його на язицї в мене. 
Сказав Бог Ізрайлїв, говорив про мене скеля Ізрайлева: володїти ме над людьми праведний, буде царювати в Господньому страсї. 
Як на досьвітньому розсьвітї, при сходї сонця на безхмарньому небі від його сьвітла після дощу виходить із землї трава, 
Чи не так же й мій дом перед Богом? Бо завіт віковічно статочнїй й твердий вчинив він зо мною. Чи не так же виходить від його все спасеннє моє й все бажаннє моє? 
А безбожники, се його тернє викинене, що рукою його нїхто не торкає, 
А хто хоче його зібрати, той бере залїзо, або держало до списа, й палять його на місцї. 
А се ймення хоробрих силачів у Давида: Ісбозет Ахаманїй, головний між трьома; він підняв списа свого на вісїмсот мужів, і побив їх заразом. 
Після його йде між трьома невміраками Елеазар, син Дода Ахового. Він належав до тих трьох хоробрих, що з Давидом поругали Филистіїв зібраних до війни; 
Ізрайлитяне виступили були проти них, а він став і стинав Филистіїв покіль рука в його втомилась і неначе приросла до меча. І дарував Господь того дня велику побіду, й військо йшло за ним тільки задля пліндрування. 
Після його йде Самма Агенко, Гарарій. Раз зібрались Филистії в Тирію. Там була нива, засїяна сочовицею. Як же люде повтїкали перед Филистіями, 
Зупинився він серед ниви, оборонив її й побив Филистіїв. І подав Господь тодї велику подуж. 
Одного разу троє сих силачів з трийцятьох прийшли до Давида в часї жнив в печеру Одоллам, тим часом, як ватага Филистіїв стояла в долинї Рефаїмів. 
Давид був тодї там в утвердженому місцї, а залога Филистійська стояла в Бетлеємі. 
І схотїлось Давидові пити, й каже він: Хто б добув менї води з колодязя коло ворот Бетлеємських? 
І пробились трьох тих силачів через табор Филистійський, набрали води з колодязя Бетлеємського та й принесли Давидові. Та він не схотїв пити її, і вилив на жертву в славу Господеві, 
І сказав: Сохрани мене, Господи, від того, щоб я таке чинив! Се кров сьмільчаків, що важили життєм своїм, ійдучи по неї! й не схотїв її пити. От що чинили отті три невміраки! 
Й Абесса, брат Йоабів, Саруєнко, був головним з трьох инших. Він убив своїм списом триста чоловіка, й був славним між тими трьома. 
Між сими трьома був він знатнїщий, й був їх отаманом, тим же трьом первим не був рівня. 
Банея, син Йодая, мужа хороброго, великий дїлами, із Казеїла. Він убив двох синів Ариїла з Моабу. Раз, як упав снїг, убив він лева в ямі; 
Сей же вбив і велетня Египтїя. Египтїй держав списа в руцї, він же пійшов із палицею на його, вирвав у Египтїя списа з руки та й положив його власним його списом. 
Таке дїло вчинив Банея Йодаєнко; й був він славний між трьома невміраками; 
Між трийцятьма був він у шанобі, та первим трьом не був рівня. Давид поставив його найблизшим своїм прибічником. 
(А се ймена прочих силачів Давидових:) Асаїл, брат Йоабів, був між трийцятьма; далїй Елханан Доденко з Бетлеєму; 
Самма з Хароду, Елика з Хароду; 
Херець із Палту; Іра Ікешенко з Текої; 
Ебіезер із Анатоа, Мебуннай із Гуші; 
Залмон із Ахоху, Магарай з Нетофу; 
Хелеб Бааненко з Нетофу; Іддай Рибаєнко з Гиви, Беняминїй; 
Банея з Пирату; Іддай з Нахле-Гаашу; 
Абі-Албон із Арби, Азмавет із Бархуму; 
Еліахба з Саалбону, з синів Яшена — Йонатан; 
Сама з Гарару; Ахіам Сараренко з Арару; 
Елифелет, син Ахасбая Магахатового, Еліам Ахитофеленко з Гиламу; 
Гезро з Кармелю; Паарай Арбій; 
Ігал Натаненко з Зоби, Банїй з Гаду; 
Зелек Аммонїй, Нахарай з Бероту, зброєноша Йоабів Саруєнків; 
Іра з Ітрі, Гареб із Ітрі; 
Урія Гетїй. Усїх трийцять і сїм. 
