Езекиїла.
15.
І надійшло слово Господнє до мене: 
Сину чоловічий! чим деревина виноградня лучша над усякі инші дерева, або галузки лози виноградньої — над деревами в лїсї? 
Чи беруть із неї полїнце на який знадібок? чи беруть її хоч на колочок, щоб на йому яку річ повісити? 
Нї, її кидають на пожир огневі, і як ізожре огонь обидва кінцї її, та й обгорить середина її, чи ж годиться вона ще тодї на який виріб? 
Ба, як вона ще цїла була, то й тодї не здалась би була нї на який знадібок, на який же виріб здасться вона, як огонь пожер її і вона обгоріла? 
Тим же то говорить Господь Бог: Як деревину з виноградньої лози подав я на пожир огневі, так само подам йому й осадників Ерусалимських. 
І поверну лице моє проти них; вони вийдуть із одного огню, а пожере їх другий огонь, і взнаєте, що я — Господь, як оберну проти них лице моє. 
І зроблю сю країну пустинею за те, що спроневірилась, говорить Господь. 
