2 Солунян.
3.
На останок, молїтесь, браттє, за нас, щоб слово Господнє ширилось та славилось, яко ж і в вас, 
і щоб нам визволитись од безпутних і лукавих людей; бо не у всїх віра. 
Вірен же Господь, котрий утвердить вас і обереже від лукавого. 
Уповаємо ж у Господї про вас, що що ми вам повелїваємо, ви робите і робити мете. 
Господь же нехай направить серця ваші у любов Божу і в терпіннє Христове. 
Повелїваємо ж вам, браттє, імям Господа нашого Ісуса Христа, відлучатись від усякого брата, що ходить непорядно і не по переказу, який прийняв од нас. 
Самі бо знаєте, як вам треба подобити ся нам; бо не робили ми безладдя між вами, 
анї їли дармо хлїб у кого; а в трудї і журбі, ніч і день роблячи дїло, щоб не отягчити нїкого з вас: 
не тим що не маємо власти, а щоб себе за взір дати вам, щоб уподобити ся нам. 
Бо, як були ми в вас, то так завітували вам, що хто не хоче робити дїла, нехай і не їсть. 
Чуємо бо, що деякі непорядно ходять між вами, нїчого не роблять, а метушять ся. 
Таким-то повелїваємо і напоминаємо Господом нашим Ісусом Христом, щоб мовчки роблячи, свій хлїб їли. 
Ви ж, браттє, не втомлюйтесь, роблячи добре. 
Коли ж хто не послухає слова нашого посланнєм, такого назначіть і не мішайтесь із ним, щоб йому був сором. 
Та не за ворога вважайте його, а навчайте, яко брата. 
Сам же Господь миру нехай дасть вам мир завсїди всїма способами. Господь із усїма вами. 
Витаннє моєю рукою Павловою, котре єсть знак у всякому посланню; так пишу: 
Благодать Господа нашого Ісуса Христа з усїма вами. Амінь. 
