ПСАЛЬМА.
58.
Проводиреві хора: „Не пропадеш!‟ Давидова памятна пісня. Чи справдї говорить із вас справедливість, коли ви мовчите? Чи по правдї судите ви, сини людські? 
Нї, ви творите в серцї несправедливе; насильствами рук ваших торгуєте на землї. 
Почавши від матернього лона відступили беззаконники: блукають брехуни, як тілько зродила їх мати. 
Отрута в них, як їдь у змиї, як в гадюки глухої, що зачиняє уші свої, 
Не слухає голосу знахаря-заклинателя, що добре знає замовляти. 
Потрощи, Боже, зуби в пелцї їх, виломи, Господи, левчукам челюсти їх. 
Нехай зчезнуть, як вода розлита! Коли пустить стріли свої, нехай йому отупіють! 
Нехай будуть йому, як слимак, що лїзе, знемогаючи; бодай би вони, як недорід жіночий, нїколи не бачили сонця! 
Перше нїм горшки ваші загріються, нехай вітер рознесе тернину, сьвіжу і горючу! 
Зрадїє праведний, бачивши помсту; він скупає ноги свої в крові беззаконних. 
І скажуть люде: Є нагорода для праведного; існо, є Бог, що судить на землї. 
