Йоана.
18.
Се промовивши Ісус, вийшов з учениками своїми за потік Кедрон, де був сад, у котрий ввійшов Він і ученики Його. 
Знав же й Юда, що зрадив Його, се місце, бо почасту збирались там Ісус і ученики Його. 
Тодї Юда, взявши роту та архиєрейських і Фарисейських слуг, приходить туди з лихтарнями, та факлями, та з зброєю. 
Знаючи ж Ісус усе, що настигає на Него, вийшов і рече їм: Кого шукаєте? 
Відказали Йому: Ісуса Назорея. Рече їм Ісус: Се я. Стояв же й Юда зрадник Його, з ними. 
Як же сказав їм: Що се я, відступили вони назад, та й попадали на землю. 
Знов же спитав їх: Кого шукаєте? Вони ж сказали: Ісуса Назорея. 
Відказав Ісус: Сказав вам, що се я. Коли ж мене шукаєте, дайте сим відійти. 
Щоб справдилось слово, що промовив: Що которих дав єси менї, не згубив я з них нїкого. 
Тодї Симон Петр, маючи меч, вийняв його, і вдарив слугу архиєрейського, та й відтяв йому ухо праве. Було ж імя слузї Малх. 
Рече тодї Ісус Петрови: Вкинь меч твій у похву. Чашу, що дав менї Отець, хиба не пити її? 
Тодї рота, й тисячник, і слуги Жидівські схопили Ісуса, та й звязали Його, 
і повели Його перш до Анни, був бо тестем Каяфі, що був архиєреєм того року. 
Був же Каяфа той, що порадив Жидам, що лучче нехай один чоловік умре за людей. 
Пійшов же слїдом за Ісусом Симон Петр та ще другий ученик. Той же ученик був знаний архиєреві, і прийшов з Ісусом у двір архиєрейський. 
Петр же стояв перед дверми знадвору. Вийшов тодї другий ученик, що був знаний архиєреві, і сказав дверницї, і ввела Петра. 
Каже тодї слуга дверниця Петрові: Чи й ти єси з учеників чоловіка сього? Каже той: Нї. 
Стояли ж раби й слуги, що розложили огонь; холодно бо було, та й грілись. Стояв з ними й Петр, і грів ся. 
Тодї архиєрей спитав Ісуса про учеників Його й про науку Його. 
Відказав йому Ісус: Я глаголав ясно сьвітові; я завсїди учив у школї і в церкві, куди Жиди завсїди сходять ся, і потай не глаголав нїчого. 
Чого мене питаєш? Спитай тих, що слухали, що я глаголав їм; ось вони знають, що я казав. 
Як же Він се промовив, один із слуг, стоячи тут, ударив у лице Ісуса, кажучи: Так відказуєш архиєреві? 
Відказав йому Ісус: Коли недобре сказав я, сьвідкуй про недобре; коли добре, за що мене бєш? 
Післав Його Анна звязаного до Каяфи архиєрея. 
Симон же Петр стояв та грів ся. Кажуть тодї йому: Чи й ти з Його учеників? Він же відрік ся і сказав: Нї. 
Каже один із слуг архиєрейських, свояк того, котрому відтяв Петр ухо: Чи ж не бачив я тебе в саду з Ним? 
Знов тодї відрік ся Петр, і зараз півень запіяв. 
Ведуть тодї Ісуса від Каяфи у претор; був же ранок; і не ввійшли вони в претор, щоб не опоганитись та щоб їсти їм пасху. 
Вийшов тодї Пилат до них, і каже: Яку вину приносите на чоловіка сього? 
Озвались і казали йому: Коли б Він не був лиходїй, не віддавали б ми Його тобі. 
Каже тодї їм Пилат: Візьміть ви Його й по закону вашому осудїть Його. Сказали тодї йому Жиди: Нам не годить ся вбивати нїкого. 
Щоб Ісусове слово справдилось, що промовив, означуючи, якою смертю має вмерти. 
Увійшов тодї знов Пилат у претор, і покликав Ісуса, і каже Йому: Ти єси цар Жидівський? 
Відказав йому Ісус: Від себе ти се говориш, чи инші тобі сказали про мене? 
Озвавсь Пилат: Хиба я Жид? Нарід Твій і архиєреї видали менї Тебе. Що зробив єси? 
Відказав Ісус: Царство моє не од сьвіта сього. Коли б од сьвіта сього було царство моє, слуги мої воювали б, щоб не видано мене Жидам; тільки ж царство моє не звідсїля. 
Рече тодї Йому Пилат: Так Ти цар? Відказав Ісус: Ти кажеш, що цар я. Я на се родивсь і на се прийшов у сьвіт, щоб сьвідкувати правдї. Кожен, хто від правди, слухає мого голосу. 
Каже Йому Пилат: Що таке правда? І, се сказавши, знов вийшов до Жидів, і каже їм: Нїякої вини не знаходжу я в Йому. 
Єсть же звичай у вас, щоб одного вам відпускав я на пасху. Хочете ж, щоб випустив вам царя Жидівського. 
Закричали тодї вони всї знов, кажучи: Не Сього, а Вараву. Був же Варава розбійник. 
