2 Коринтян.
8.
Даємо ж вам знати, браттє, про благодать Божу, дану церквам Македонським, 
що у великому допустї горя наддостаток радощів їх, і до глибини убожество їх достаткувало багацтвом щирости їх. 
Бо вони по силї — се я сьвідкую — і над силу доброхітні. 
З великим благаннєм благали нас прийняти дар і товаришуваннє (спільність) в служенню сьвятим. 
І не, яко ж ми надїялись, а оддали себе перш Господеві, та й нам, волею Божою; 
тим то ми вблагали Тита, щоб, яко ж перше почав, так і скінчив у вас благодать сю. 
А ви, яко ж у всьому достаткуєте вірою, і словом, і знаннєм, і всяким дбаннєм, і любовю вашою до нас, щоб і в сїй благодатї достаткували. 
Не повелїваючи глаголю, а через дбаннє инших хочу допевнитись в щиростї вашої любови. 
Знаєте бо благодать Господа нашого Ісуса Христа, що задля вас зʼубожів, бувши багатим, щоб ви убожеством Його збагатились. 
І в сьому даю раду: се бо вам на користь, котрі не тільки робити, та й хотїти перш почали від торішнього лїта. 
Тепер же і кінчіть роботу, щоб яко ж була охота хотїти, так щоб і скінчили по спромозї. 
Бо коли в кого є охота, то вона приятна по тому, як хто має, а не по тому, як хто не має. 
(Нехай) бо не (буде) иншим одрада, а вам горе, а по рівнотї: 
в теперешнїй час ваш достаток про їх недостаток, щоб і їх достаток був про ваш недостаток, щоб була рівнота, 
яко ж писано: хто (назбирав) багато, не надто мав, і хто мало, не мав недостатку. 
Дякуємо ж Богові, що дав таке щире дбаннє про вас у серце Титу. 
Бо благаннє таки прийняв, та й, бувши прихильнїщим своєю охотою, вийшов до вас. 
Послали ж ми з ним і брата, котрого похвала в євангелию по всїх церквах. 
Не тільки ж се; а він і вибраний від церков товариш наш з сією благодаттю, що нею служимо на славу самого Господа й на одраду вашу, 
остерегаючись того, щоб хто не дорікав нам достатком сїм, котрим ми служимо, 
промишляючи про добре не тільки перед Богом, та й перед людьми. 
Послали ж з ними брата нашого, про котрого ми допевнились, що він у многому дуже пильний, тепер же він ще пильнїщий, у великій надїї на вас. 
Що до Тита, то він мій товариш і помічник про вас; що до братів наших, вони посланники церков, слава Христова. 
Покажіть же доказ любови вашої і хвалення нашого вами перед ними й перед лицем церков. 
