Дїяння.
12.
Під той же час здвигнув цар Ірод руки, щоб мучити деяких із церкви. 
Вбив же Якова, брата Йоанового, мечем, 
а видївши, що се подобаєть ся Жидам, постановив схопити й Петра. (Були ж днї опрісноків.) 
І схопивши його, посадив у темницю, передавши чотиром четверицям воїнів стерегти його, задумавши після пасхи вивести його перед народ. 
Стережено ж Петра в темницї; церква ж без перестану молилась Богу за него. 
Як же мав його вивести Ірод, спав тієї ночи Петр між двома воїнами, скований двома залїзами; а сторожі перед дверима стерегли темницї. 
І ось ангел Господень став перед ним, і сьвітло засияло в будинку; торкнувши ж у бік Петра, підвів його, говорячи: Уставай боржій. І поспадали кайдани з рук його. 
І рече ангел до него: Підпережись та підвяжи постоли твої. Зробив же так. І рече йому: Надїнь одежу твою, та йди за мною. 
І, вийшовши, пійшов слїдом за ним, і не знав, що се правда, що сталось через ангела; думав же, що видїннє бачить. 
Минувши ж перву сторожу й другу, прийшли до залїзних воріт, що вели в город, котрі самі собою відчинились їм; і вийшовши пройшли одну улицю, і зараз відступив ангел від него. 
І, прийшовши Петр до себе, рече: Тепер знаю справдї, що післав Господь ангела свого, і вирвав мене з руки Іродової і від усього дожидання народу Жидівського. 
І зміркувавши, прийшов до хати Мариї, матери Йоана, званого Марком, де многі зібрались і молились. 
Як же постукав Петр у сїнешні двері, вийшла послухати дївчина, на ймя Рода; 
і, пізнавши голос Петра, з радощів не відчинила дверей, а вбігши, сповістила, що Петр стоїть під дверима. 
Вони ж сказали до неї: Збожеволїла єси. Вона ж таки говорила, що се так. Вони ж казали: Се ангел його. 
Петр же не перестав стукати; відчинивши ж, увидїли його, та й здивувались. 
Махнувши ж їм рукою, щоб мовчали, оповів їм, як Господь вивів його з темницї. Рече ж: Сповістїть Якова та братів про се. І, вийшовши, пійшов у друге місце. 
Скоро ж настав день, зробивсь немалий переполох між воїнами, що стало ся з Петром. 
Ірод же, пошукавши його, й не знайшовши, судив сторожів, та й звелїв покарати їх. І перейшовши з Юдеї в Кисарию, жив (там). 
Лютував же Ірод на Тирян та на Сидонян. Прийшовши ж однодушно до него, й приєднавши Бласта, царського постельника, просили примирря; бо земля їх живилась од царської. 
Призначеного ж дня Ірод, одігшись у царські шати і сївши на престолї, промовляв до них: 
Народ же покликував: Голос Бога, а не чоловіка! 
Зараз же поразив його ангел Господень за те, що не віддав слави Богу; і зʼїли його черви, і вмер. 
Слово ж Боже росло і множилось. 
Варнава ж та Савло вернулись із Єрусалиму, сповнивши службу, і взявши з собою Йоана, званого Марком. 
