1 Коринтян.
16.
Про милостиню ж для сьвятих, як я розпорядив у церквах Галатийських, так і ви робіть. 
Первого дня в тижнї нехай кожен з вас у себе складає, скарбуючи, як йому ведеть ся, щоб не тодї, як прийду, складку робити. 
Як же прийду, то которих ви ухвалите, тих пішлю з листами віднести дар ваш у Єрусалим. 
Коли ж буде достойно, щоб і менї йти, зо мною пійдуть. 
Прийду ж до вас, як Македонию перейду (Македонию бо проходжу). 
У вас же може загаюсь, або й зазимую, щоб ви провели мене, куди я пійду. 
Не хочу бо вас тепер переходом бачити; маю ж надїю, якийсь час пробути в вас, коли Господь дозволить. 
Пробуду ж у Єфесї до пятидесятницї. 
Двері бо великі й широкі відчинились менї, і багато (в мене) противників. 
Як же прийде Тимотей, гледїть, щоб без страху був у вас; дїло бо Господнє робить, яко ж і я. 
То нехай нїхто ним не гордує, а випроводїть його з упокоєм, щоб прийшов до мене; жду бо його з браттєм. 
Що ж до Аполоса брата, то вельми просив я його, щоб прийшов до вас з браттєм; та зовсїм не було волї в него, щоб прийти тепер, прийде ж, як мати ме догідний час. 
Пильнуйте, стійте в вірі, мужайтесь і утверджуйтесь. 
Все вам нехай в любові дїєть ся. 
Благаю ж вас, браттє (ви знаєте семю Стефанову, що вона первоплід Ахайський, і що на служеннє сьвятим оддали себе), 
щоб і ви корились таким і кожному, хто помагає нам і працює. 
Зрадїв же я приходом Стефановим і Фортунатовим і Ахаїковим; бо недостачу вашу вони сповнили. 
Заспокоїли бо мій дух й ваш; пізнавайте ж оце таких. 
Витають вас церкви Азийські. Витають вас у Господї много Аквила і Прискила з домашньою їх церквою. 
Витають вас усї брати. Витайте один одного цїлуваннєм сьвятим. 
Витаннє моєю рукою Павловою. 
Коли хто не любить Господа Ісуса Христа, нехай буде проклят, маран ата! 
Благодать Господа Ісуса Христа з вами. 
Любов моя з усїма вами у Христї Ісусї. Амінь. 
