Йова.
39.
Знаєш ти годину, коли козам на скелях котитись, і чи постеріг коли, як сугачки (ланї) роджають? 
Чи ти лїчиш місяцї, що ходять вони вагітними? чи знаєш час породу їх? 
Вони корчаться, роджаючи дїти свої, викидаючи плод свій; 
Дїти їх приходять борзо до сили, ростуть у полі, відходять і не вертають до них. 
Хто пустив дикого осла на волю й хто розвязав пута йому? 
Се ж я назначив степ на пробуток і солонцї на прожиток йому. 
Сьміх — йому товпи міські, й не чує крику погонича, 
По горах шукає собі паші і вганяє за всякою зеленню. 
А однорог, чи схоче він служити тобі, та й чи ж заночує він при яслах у тебе? 
Чи міг би ти однорога привязати шнуром до борони, й чи буде він ріллю поза тобою волочити? 
Чи ти спустишся на його, тим що в його велика сила, й полишиш на його роботу твою? 
Чи можеш сподїватись, що він посїв тобі верне, й звезе на тік у тебе? 
Чи то ти дав красні пера павові, й піррє та пух струсеві? 
Він покидає яйця свої на землї й вигріває їх у пісцї, 
Та й забуває, що нога може роздавити їх або дикий зьвір розтоптати; 
До дїтей своїх він жорстокий, мов би се не його дїти, й байдуже йому, що труд його буде даремний; 
Бо Бог не дав йому розуму й не вдїлив глузду; 
(Тільки втїкаючи) коли підніме крила, — сьміх йому кінь і їздець його. 
Хиба то ти дав коневі силу й прикрасив шию його гривою? 
Чи можеш його спудити, неначе сарану? Хропіт ноздер його будить страх; 
Риє він копитом землю й радїє своєю силою; виступає зустріч зброї; 
З небезпеки він (в бою) сьміється, не подасться й перед мечем, на бік не одвернесь. 
Сагайдак над ним гуркоче, спис блищить і дарда; 
Палає, яриться, наче їсть землю й не встоїть при голосї труби; 
Голос труби він ржаннєм витає: гу! гу! надалеки чує битву, грімкий голос отамання й галас. 
Чи се твоєю мудростю яструб лїтає й на полуднє крила направляє? 
Чи се ти звелїв орлові високо лїтати й гнїздо собі на висотї звивати? 
Він живе на скелї й ночує на верхах зубчастих, на місцях неприступних; 
Звідти висмотрює він собі їжу; очи його видять далеко; 
Орлята його пють кров, і де труп, там і він. 
І говорив Господь дальше й сказав до Йова: 
Чи буде той, хто перечиться з Вседержителем, ще вчити? Хто дорікає Богові, нехай же й відповідає йому! 
І відказав Йов Господеві й промовив: 
Ось я нужденний; що можу я відказати тобі? Я кладу руку мою на уста собі. 
Раз я говорив — та тепер говорити не стану; — навіть два рази, та більш не буду. 
