ПСАЛЬМА.
7.
Жалібна пісня, котру сьпівав Давид перед Господом задля слів Хуса, сина Беняминового. Господи, Боже мій! На тебе я вповаю, спаси мене від всїх гонителїв моїх, і визволи мене! 
Щоб не попав душу мою, як лев, сокрушаючи, як нема спасающого. 
Господи, Боже мій, коли я що заподїяв, коли неправда є в руках моїх, 
Коли я оддячив кому лихом, хто жив зо мною в спокою, — спасав же я навіть того, хто без причини ворогував на мене, 
То нехай гонить ворог душу мою і постигне; нехай розтопче на землї життє моє, й славу мою кине у порох. 
Встань, Господи, у гнїві твоїм; вознесись проти лютування ворогів моїх, пробудись задля мене на суд, котрий заповів єси. 
Зберуться громадою народи кругом тебе; піднімись на висоту над ними. 
Господь судить народи. Суди мене, Господи, по правдї моїй і по невинностї моїй. 
Зроби конець злобі безбожників, а праведника підкріпи; Бог бо справедливий, випробовує серця і внутро. 
Щит мій у Бозї, котрий спасає правих серцем. 
Бог суддя справедливий і Бог, що по всяк день гнївом палає. 
Коли хто не навертається, він гострить меча свого, напинає лука свого, і цїляє. 
Готовить для него зброю смертиносну: стріли свої робить палящими. 
Ось безбожник зачав лихо, завагонїв од злоби, й породив лукавство. 
Копав яму, і викопав її, і впав у яму, що приготовив її. 
Злоба його обернеться на голову його, і насильство його впаде на тїмя його. 
Я прославлю Господа за правду його, і возвеличу імя Господа всевишнього. 
