1 Паралипоменон.
12.
І цї так само прийшли до Давида в Секелаг, коли ще він ховався від Саула, Кисового сина, а були вони мужні й була поміч із них у битві. 
Узброєні були сагайдаком, правою й лївою рукою кидали каміннє й стріляли стрілами з лука, — з одноплемінників Саулових, із Беняминїїв: 
Визначнїйший Ахієзер, по йому Йоас, сини Шемаїні з Гиви; Езієл та Фелет, Азмаветові сини; Бераха та Егу з Анатоту; 
Ішмая Габаонїй, найдужчий зпоміж трийцяти й провідник трийцятьох; Еремія, Яхазиїл, Йоханан та Йозабад із Гедери; 
Елузай, Еримот, Беалїя, Шемарія, Сафатія Харитїй, 
Елкана, Ішшіяху, Азариїл, Йоезер та Йошавам, Кореї; 
І Йоела й Завадія, Ерохамові сини з Гедору. 
А й з Гадїїв перейшли до Давида в неприступне місце в пустинї люде мужні та войовничі, узброєні щитом та списом, видом із лиця як леви, а прудкі, як серни на горах. 
Перший Езер, другий Обадія, третій Елїяб, 
Четвертий Мишманна, пятий Еремія, 
Шестий Атай, сьомий Елиєл, 
Осьмий Йоханан, девятий Елзавад, 
Десятий Еремія, одинайцятий Махбанай. 
Вони з синів Гадових — гетьмани в війську: менчий над сотнею, а більший над тисячою. 
Вони то переплили через Йордань першого місяця, коли він саме розливаєтся з своїх берегів, і порозганяли усїх, що жили по долинах на схід і захід сонця. 
Прийшли так само й з синів Беняминових та Юдиних в твердиню до Давида. 
Давид вийшов їм назустріч і промовив до їх: Коли ви з миром прийшли до мене, щоб менї допомагати, то нехай буде моє серце одно з вашим серцем, а коли на те, щоб підступом видати мене ворогам моїм, — бо нема неправедностї в руках моїх, — то нехай Бог батьків наших бачить і судить. 
І ввійшов дух ув Амасая, що передував між трийцятьма, й він промовив: Ми твої, Давиде, й з тобою, сину Ессеїв; мир тобі й мир твоїм помічникам; тобі бо допомагає Бог твій. Тодї прийняв їх Давид і поставив їх на чолї війська. 
І з поколїння Манассіїного попереходили декотрі до Давида, тодї як він ійшов з Филистіями на війну проти Саула, але не помагав їм, бо Филистійські князї, порадившись, відправили його, кажучи: Як він пристане до свого пана Саула, то це буде на наше безголовє. 
А як він вертався в Секелаг, тодї пристали до його з Манассіїв: Аднах, Йозавад, Едіяєл, Михаїл, Йозавад, Елигу та Зилльтай, тисячники в Манассіїв. 
І помагали вони Давидові проти ватаг, бо всї вони були хоробрі лицарі й стали (опісля) гетьманами в війську. 
Так день-у-день приходили до Давида на поміч йому, аж його військо стало великим, як військо Боже. 
Оце число начальників військових, що прийшли були до Давида в Геброн, щоб оддати йому Саулове царство, по слову Господньому: 
Синів Юдиних, носячих щит та спис, було шість тисяч вісїмсот готових до війни; 
З синів Симеонових, завзятих у війнї лицарів, було сїм тисяч ще й сто; 
З синів Левіїних чотири тисячі шістьсот; 
І Йодай, князь із роду Аронового, а з ним три тисячі сїмсот; 
І Садок, молодик сьміливий, і з роду його двайцять два князї; 
З синів Беняминових, племінників Саулових, три тисячі, — але ще багато з їх держалось Саулового дому; 
З синів Ефраїмових двайцять тисяч вісїмсот сьміливих лицарів, людей славних у родах своїх; 
З половини Манассіїного поколїння вісїмнайцять тисяч, що були покликані поіменно, щоб прийшли поставити Давида царем; 
З синів Іссахарових прибули люде розумні, котрі давали пораду, що коли випадало дїяти Ізраїлеві, — їх було двістї начальників, а всї брати їх слухали слів їх; 
З поколїння Зебулонового готових до бою, узброєних усякою військовою зброєю, пятьдесять тисяч, однодумних в тому, щоб слухати приказу. 
З поколїння Нефталїєвого тисяч начальників, а з ними трийцять сїм тисяч з щитами та списами; 
З поколїння Данового готових до війни двайцять вісїм тисяч шістьсот; 
Від Ассера, військових, узброєних до бою, сорок тисяч; 
Ізза Йорданї, від поколїння Рубенового, Гадового, й половини Манассіїного поколїння сто двайцять тисяч, з усякою військовою збруєю. 
Усї цї мужі, устроєні, прийшли в Геброн з щирим сердцем, щоб поставити Давида царем над усїм Ізраїлем. Та й усї Ізрайлитяне були однодушні, щоб поставити Давида царем. 
І перебули там у Давида три днї, їли й пили, бо брати їх наготували всього для їх; 
Та й ті, що були примежні до їх, аж до поколїння Іссахарового, Зебулонового та Нефталїєвого, привозили усю харч на ослах та верблюдах, і мулах та волах: борошно (муку), фиги та родзинки, й вино, й оливу, й силу товару та овець, бо була радість ув Ізраїлї. 
