Йоана.
17.
Се глаголав Ісус, і зняв очі свої на небо, й рече: Отче! прийшла година; прослав Сина Твого, щоб і Син Твій прославив Тебе. 
Яко ж дав єси Йому власть над усяким тїлом, щоб усїм, що дав єси Йому, дав вічнє життє. 
Се ж життє вічнє в тому, щоб знали Тебе, єдиного справдешного Бога, та кого післав єси, Ісуса Христа. 
Я прославив Тебе на землї: дїло кінчав я, що дав єси менї робити. 
А тепер прослав мене Ти, Отче, у Тебе самого славою, що мав я в Тебе, перш нїж сьвіту бути. 
Обявив я імя Твоє людям, що дав єси менї з сьвіта. Твої були вони, а Ти менї їх дав; і слово Твоє хоронили вони. 
Тепер зрозуміли вони, що, скільки дав єси менї, все від Тебе. 
Бо слова, що дав єси менї, дав я їм; і вони прийняли й зрозуміли справдї, що від Тебе прийшов я, і увірували, що Ти мене післав. 
Я про них молю, не про сьвіт молю, а про тих, що дав єси менї, бо вони Твої. 
І все моє Твоє, і Твоє моє, і я прославив ся в них. 
І вже більш я не в сьвітї, а сї в сьвітї, і я до Тебе йду. Отче сьвятий, збережи їх в імя Твоє, тих, котрих дав єси менї, щоб були одно, яко ж ми. 
Як був я з ними на сьвітї, я беріг їх в імя Твоє; котрих дав єси менї, стеріг я, і нїхто з них не погиб, тільки Син погибельний, щоб писаннє справдилось. 
Тепер же до Тебе йду, і се глаголю в сьвітї, щоб мали радість мою повну в собі. 
Я дав їм слово Твоє, і сьвіт зненавидїв їх, бо вони не з сьвіта, яко ж я не з сьвіта. 
Не молю, щоб узяв їх із сьвіта, а щоб зберіг їх од зла. 
Не з сьвіта вони, яко ж я не з сьвіта. 
Освяти їх правдою Твоєю; слово Твоє правда. 
Як мене післав єси в сьвіт, і я післав їх у сьвіт. 
І за них я посьвячую себе, щоб і вони були осьвячені правдою. 
Не про сих же тільки молю, а також і про тих, що задля слова їх увірують у мене, 
щоб усї одно були: яко ж Ти, Отче, в менї і я в Тобі, щоб і вони в нас одно були, щоб сьвіт увірував, що Ти мене післав єси. 
І славу, що дав єси менї, дав я їм, щоб були одно, яко ж ми одно. 
Я в них і Ти в менї, щоб були звершені в одно, і щоб зрозумів сьвіт, що Ти мене післав єси і полюбив їх, яко ж мене полюбив єси. 
Отче, которих дав єси менї, хочу, щоб, де я, і вони були зо мною, щоб видїли славу мою, що дав єси менї; бо полюбив єси мене перш основання сьвіта. 
Отче праведний, і сьвіт Тебе не пізнав, я ж пізнав Тебе, і сї пізнали, що Ти мене післав. 
І я обявив їм імя Твоє, і обявляти му, щоб любов, якою любив єси мене, в них була, а я в них. 
