Посланнє cьв. Ап. Павла до Филипян.
1.
Павел та Тимотей, слуги Ісуса Христа, до всїх сьвятих у Христї Ісусї, що в Филипах, з єпископами і дияконами: 
Благодать вам і мир від Бога, Отця нашого, і Господа Ісуса Христа. 
Дякую Богу моєму при всякому споминї про вас, 
(завсїди в кожній молитві моїй за всїх вас з радощами молячись,) 
за товаришуваннє ваше в благовістї від первого дня й досї, 
впевнившись про те, що хто розпочав у вас добре дїло, звершувати ме аж до дня Ісуса Христа. 
Яко ж праведно єсть менї се думати про всїх вас, тим що маю вас у серцї і у вязницї моїй і в оборонї і в утвердженню благовістя, вас усїх, спільників моїх благодати. 
Бог бо менї сьвідок, як я люблю усїх вас по милости Ісус-Христовій. 
І про се молюсь, щоб любов ваша ще більш та й більш достаткувала у розумі і у всякому чуттї, 
щоб допевнитись вам, що лучче, і щоб були чисті і непорушені в день Христа, 
сповнені овощами праведности через Ісуса Христа на славу й хвалу Божу. 
Хочу ж, щоб ви, браттє, зрозуміли, що те, що сталось менї, більш на користь благовістя вийшло, 
так що кайдани мої в Христї обявились у всьому судищі і по всїх инших (місцях), 
і більше братів у Господї, упевнившись кайданами моїми, ще більш осьмілились без страху глаголати слово. 
Деякі з зависти та перекору, а инші з доброї волї проповідують Христа. 
Инші з перекору проповідують Христа, не щиро, думаючи завдати горя кайданам моїм, 
а другі з любови, знаючи, що я за оборону благовістя (в кайданах) лежу. 
Що ж бо? тільки все таки, чи для виду, чи по правдї, Христос проповідуєть ся; і я сим радуюсь і радувати мусь. 
Знаю бо, що се обернеть ся на моє спасеннє вашою молитвою і поміччю Духа Ісус-Христового, 
по дожиданню і надїї моїй, що нї в чому не осоромлюсь, а з усією сьміливостю, як завсїди, так і тепер звеличить ся Христос у тїлї моїм, чи то життєм, чи то смертю. 
Бо життє менї Христос, а смерть надбаннє. 
Коли ж жити менї тїлом, се менї овощ дїла, то що й вибрати, не знаю. 
Тїсно бо менї від обох, маючи бажаннє розвязатись (із тїлом), та з Христом бути; багато бо воно лучче. 
А щоб пробувати в тїлї, се нужнїщ ради вас. 
І певно знаю, що зістанусь (у тїлї) і пробувати му з усїма вами на вашу користь і радість віри, 
щоб ваша похвала много достаткувала в Христї Ісусї, як прийду знов до вас. 
Тільки достойно благовістя Христового живіть, щоб, чи я прийду та побачу вас, чи то й не буду між вами, почув про вас, що стоїте в одному дусї, і однією душею боретесь за віру євангелську, 
і не жахаючись нї в чому від противників; се їм явний знак погибелї, а вам спасення, і воно від Бога. 
Бо вам дано, що до Христа, не тільки в Него вірувати, та задля Него й страждати, 
маючи ту ж боротьбу, яку в менї видїли, і тепер чуєте про мене. 
