1 Мойсея.
25.
Узяв же Авраам ізнов жену, на імя Хеттура. 
Вродила ж вона йому Зимрана, Йоксана, та Медана, та Мадияна, та Ішбака, та Шуаха. 
Йоксан же появив Себу та Дедана. Сини ж Деданові були Ассурим, та Летусим, та Леюмим. 
Сини ж Мадиянові були: Єфа, та Єфер, та Ганох, та Абида, та Єльдага. Всї цї були сини Хеттурині. 
Оддав же Авраам усе, що мав Ізаакові. 
Синам же наложниць своїх, що були в Авраама, дав Авраам подарунки, і відпустив їх од Ізаака, сина свого, ще за живота свого, на схід соньця, у землю восточню. 
Се ж лїта віку Авраамового, що прожив: сто і сїмдесять і пять років. 
І ослабши вмер Авраам у старощах добрих, старим, повним лїт, і прилучився до людей своїх. 
І поховали його Ізаак та Ізмаїль, два сини його, в печері Макпеловій, на полї Єфрона Зогаренка, Хетиянина, що проти Мамре, 
На полї тому, що купив Авраам у синів Хетових. Там поховали Авраама й Сарру, жену його. 
Сталося ж по смертї Авраамовій, благословив Бог Ізаака, і вселивсь Ізаак при колодязї Бейер-Лахай-Рої. 
Се ж постань Ізмаїля, сина Авраамового, що вродила Агара Египтянка, рабиня Саррина, Авраамові. 
І се ймення синів Ізмаїлевих по родоводам їх: первенець Ізмаїлів Набайот та Кедар, та Адбеєль, та Мивсам. 
Та Мисма, та Дума, та Масса, 
Та Хадад, та Тема, та Єтур, та Нафис, та Кедма. 
Се сини Ізмаїлеві, а се ймення їх по шатрах їх, і селах їх: дванайцять князїв по колїнах їх. 
А се лїта живота Ізмаїлевого: сто і трийцять і сїм лїт. І ослабши вмер, і прилучивсь до роду свого. 
Вселився ж від Гавили до Сура, що проти Египту, як ідеш до Ассуру. Перед лицем усїх братїв своїх вселився. 
А се постань Ізаака, сина Авраамового. Авраам появив Ізаака. 
Було ж Ізаакові сорок лїт, як узяв Ребеку, дочку Бетуїла, Арамянина з Мезопотамиї, сестру Лабана, Арамянина, собі за жінку. 
Молився Ізаак Господеві про жену свою, бо неплідна була. Послухав же його Бог, і завагонїла Ребека, жінка його. 
Борикалися ж младенцї в їй, і каже: Коли так менї має бути, про що менї се? І пїйшла поспитати Господа, 
І рече їй Господь: Два народи в тебе в чреві; два народи будуть, як породиш, воюватись. Візьме гору старший, та підстаршому він буде послугом служити. 
І сповнилися днї родити їй, аж се були близнята в утробї її. 
Вийшов же син первенець червоний, увесь наче кожа косматий; і дала імя йому Езав. 
А потім вийшов брат його; рука ж його держалась за пяту Езавову, і дала імя йому Яков. Ізаакові ж було шістьдесять лїт, як родила їх Ребека. 
Повиростали ж молодоки, і був Езав чоловік умілий ловити, степовий. Яков же був чоловік тихий, що седїв у домівцї. 
І влюбив Ізаак Езава; бо ловитва його була по смаку йому. Ребека ж любила Якова. 
Зварив же Яков кулешику, і прийшов Езав з поля знеможений. 
І каже Езав Якову: Нагодуй мене вареним сочивом сим червоним; бо я знемігся. Тим і дано прізвище йому Єдом. 
І каже Яков Езавові: Продай менї зараз первеньство своє. 
Каже ж Езав: Ох! мушу вмерти; про що ж менї се первеньство? 
І каже Яков йому: Кляннись менї зараз і клявсь йому. І продав Езав Якову первеньство своє. 
Яков же дав Езавові хлїба й вариво сочевицї. Попоїв же й напивсь, і вставши пійшов геть. І зневажив Езав первеньство своє. 
