Йони.
2.
Господь же повелїв великій рибі проглинути Йону; й був Йона у череві в риби три днї й три ночі. 
І молився Йона Господеві з черева в кита 
І промовляв: В смутку мойму покликнув я до Господа, й він вислухав мене; з черева преисподньої взивав я, а ти почув мій голос. 
Вкинув єси мене в глибінь, у серце моря, і води обгорнули мене; всї води, всї филї твої проходили надо мною. 
Вже я думав: Відкинений я від очей твоїх, а тепер чей я знов побачу храм твій сьвятий. 
Обняли мене, добирались води до душі моєї, безодня зачинила мене в собі; морські трави обвили голову менї. 
Попід підвалини гір потонув я, і земні засови замкнули мене, здається, на віки; але ти, Господи, Боже мій, виведеш душу мою з сієї глибинї пекольної. 
Як душа завмірала в менї, спогадав я на Господа, й ось, молитва моя дійшла до тебе, до храму сьвятого твого. 
Хто марні й ложні боги шанує, той покинув Милосердного свого, 
Я же голосом похвали принесу тобі жертву; чим обрік себе, те я й сповню; в Господа бо одного — рятунок. 
І повелїв Господь киту викинути Йону на сушу. 
