Маттея.
23.
Рече тодї Ісус до народу, та до учеників своїх, 
глаголючи: На Мойсейових сїдалищах посїдали письменники та Фарисеї. 
Тим усе, що скажуть вам держати, держіть і робіть; по дїлам же їх не робіть: говорять бо, й не роблять. 
Вяжуть бо тяжкі оберемки, що важко носити, й кладуть людям на плечі; самі ж і пальцем своїм не хочуть двигнути їх. 
Усї ж дїла свої роблять, щоб бачили їх люде: ширять филактериї свої, й побільшують поли в одежі своїй, 
і люблять перші місця на бенкетах, і перші сїдання по школах, 
і витання на торгах, і щоб звали їх люде: Учителю, учителю. 
Ви ж не зовіть ся учителями, один бо ваш учитель — Христос; усї ж ви брати. 
І отця не звіть собі на землї, один бо Отець у вас, що на небі. 
І не звіть ся наставниками, один бо в вас наставник — Христос. 
Більший же між вами нехай буде вам слугою. 
Хто ж нести меть ся вгору, принизить ся, а хто принизить ся, пійде вгору. 
Горе ж вам, письменники та Фарисеї, лицеміри! що зачиняєте царство небесне перед людьми; ви бо не входите, й тих, що входять, не пускаєте ввійти. 
Горе вам, письменники та Фарисеї, лицеміри! що жерете доми вдовиць, й задля виду довго молитесь; тим ще тяжчий приймете осуд. 
Горе вам, письменники та Фарисеї, лицеміри! що проходите море й землю, щоб зробити одного нововірця, і коли станеть ся, робите його сином пекла, удвоє гіршим вас. 
Горе вам, проводирі слїпі, що кажете: Хто клясти меть ся церквою, нїчого; хто ж покленеть ся золотом церковним, винуватий! 
Дурні й слїпі: що бо більше: золото, чи церква, що осьвячує золото? 
І: Хто клясти меть ся жертівнею, нїчого; хто ж покленеть ся даром, що на нїй, винуватий. 
Дурні й слїпі: що бо більше: дар, чи жертівня, що осьвячує дар? 
Оце ж, хто кленеть ся жертівнею, кленеть ся нею і всїм, що зверху неї. 
І хто кленеть ся церквою, кленеть ся нею й тим, що живе в нїй. 
І хто кленеть ся небом, кленеть ся престолом Божим і тим, хто сидить на нїм. 
Горе вам, письменники та Фарисеї, лицеміри! що даєте десятину з мяти, й кропу, й кмину, а залишили важнїще в законї: суд, і милость, і віру. Се повинні були робити, да й того не залишати. 
Проводирі слїпі, що відцїджуєте комара, верблюда ж глитаєте. 
Горе вам, письменники та Фарисеї, лицеміри! що очищаєте зверху чашу й блюдо, у серединї ж повні вони здирства та неправди. 
Фарисею слїпий, очисти перш середину чаші й блюда, щоб і верх їх став ся чистий. 
Горе вам, письменники та Фарисеї, лицеміри! що подобитесь гробам побіляним, що зверху являють ся гарними, в серединї ж повні кісток мертвих і всякої нечисти. 
Так і ви зверху являєтесь людям праведні, в серединї ж повні лицемірства та беззаконня. 
Горе вам, письменники та Фарисеї, лицеміри! що будуєте гроби пророків та украшаєте памятники праведників, 
і мовляєте: Коли б ми були за часів батьків наших, не були б спільниками їх у крові пророків. 
Сим же сьвідкуєте самі на себе, що ви сини тих, що вбивали пророків. 
І ви доповнюйте міру батьків ваших. 
Змії, кодло гадюче, як утїчете від суду пекольного? 
Тим же то ось я посилаю до вас пророків, і мудрцїв, і письменників, і одних з них повбиваєте та порозпинаєте, а инших бити мете по школах ваших, та гонити мете від города в город: 
щоб упала на вас уся кров праведна, пролита на землї від крові Авеля праведного до крові Захарії, сина Варахіїного, що вбили ви між церквою й жертівнею. 
Істино глаголю вам: Все те прийде на кодло се. 
Єрусалиме, Єрусалиме, що повбивав єси пророків, і покаменував посланих до тебе! скільки раз хотїв я зібрати дїтей твоїх, як курка збирає курчат своїх під крила, й не схотїли! 
Оце ж оставляєть ся вам дом ваш пустий. 
Глаголю бо вам: Не побачите мене від нинї, аж поки скажете: Благословен грядущий в імя Господнє! 
