Ісаїї.
3.
Знайте, що Господь сил небесних одніме в Ерусалиму й в Юди всяку підпору, всяку піддержку хлїбову й всяке підкріпленнє водою, 
Хороброго воєводу й воїна, суддю й пророка, віщого й старця, 
Пятьдесятника й князя, й дорадника й умного штукаря й проречистого словом; 
А дам їм хлопцїв за старшину, й дїти панувати муть над ними. 
І одно одного буде в народї тїснити, — кожний ближнього свого; встане хлопець на старого, дрібний люд — на значних. 
І хапати ме за полу брата брат, у родинї батька свого: В тебе є жупан про сьвято, будь над нами князем, — нехай буде сей розпадок під рукою в тебе; 
А той відкаже, клянучись: Не вмію я гоїти рани; бо й в мене в господї нї хлїба, нї одежі; не робіть мене головою в народї. 
Ось як підупаде Ерусалим і впаде Юда, через те, що й язик і дїла в їх — проти Господа, й зневажливі в очах слави його. 
Само їх обличчє сьвідчить проти них, ба й явно таки про гріх свій розповідають, не таять, саме як Содомії; горе душам їх! самі бо на себе зло накликають. 
Скажіть праведному, що йому благо, бо він споживати ме плоди вчинків своїх; 
Горе ж беззаконникові, бо буде йому відплата за дїла рук його. 
Гнобителї люду мого — недоростки й жіноцтво правлять ним. Народе мій! ті, що правлять вами, вони вас туманять, вони розкопали дорогу ходи твоєї. 
Но встав Господь на суд — він стоїть, щоб судити народи. 
Виступає Господь на суд проти голов люду свого і князїв його: Ви спустошили виноградник; загарбане у бідного — по дворах ваших. 
Яким правом тиснете ви люд мій і топчете вбогих? говорить Господь, Господь сил небесних. 
І промовив Господь: За те, що дочки Сионські аж надто згордїли; що ходять, витягнувши шию й принаджують поглядами, ходять гордою ходою й побрязкують бляшечками на ногах, — 
За се оголить Господь тїмя в дочок Сионських і обнажить їх Господь з волосся їх; 
У той день Господь одійме гарні бляшечки на ногах і ґузички, 
Сережки та запинки, й пояси, й судинки з пахощами та чарівницькі висилця, 
Перстінцї й каблучки під носом, 
Верхні намітки й спідню одежу, платинки й гаманцї, 
Опліччя барвисті й плащики й повязки; 
Дзеркалця, й сорочки з висону та турбани. 
І буде тодї замість принадних пахощів — смердота; замість пояса — мотузка; замість завитого волосся — плїш, і замість широкої обгортки — вузка верітка, а замість краси — пятна. 
Мужі твої полягають під мечами, а хоробрі твої — на війнї. 
І будуть зітхати й плакати ворота столицї, вона ж, спустошена, на землї усяде. 
