4 Мойсея.
20.
І прийшли сини Ізрайлеві цїлою громадою в степ Зин, первого місяця; і остановився народ в Кадесї; і вмерла там Миряма, і поховано її там. 
І не стало води для громади, і зібрались вони проти Мойсея і Арона. 
І сварились люде з Мойсейом і з Ароном, мовляючи: Лучче було б нам померти тодї, як померло браттє наше перед Господом! 
Та на що привели ви громаду Господню в цей степ, щоб і нам тут погибнути і скотинї нашій? 
І нащо вивели ви нас із Египту, щоб завести нас у се ледаче врочище? Нема ту нї землї на сїйбу, нї смоківниць, нї винограду, нї гранат, і навіть води нїде напитись. 
І пійшов Мойсей з Ароном від громади до входу в соборний намет, і впали ниць на лиця свої; і явилась їм слава Господня. 
І промовив Господь до Мойсея: кажучи: 
Возьми жезло та збери громаду, ти й твій брат Арон, і покличте до скелї перед очима їх; і дасть вона вам воду свою, і виведеш їм воду із скелї, і напоїш громаду й скотину їх. 
І взяв Мойсей жезло од лиця Господнього, як він повелїв йому. 
І зібрали Мойсей та Арон громаду перед скелею; і рече їм: Слухайте ж, ворохобники, чи добудемо з сієї скелї воду про вас? 
І підняв Мойсей руку та й вдарив скелю жезлом своїм двічі; і потекло багацько води, і напилась громада й скотина їх. 
І рече Господь Мойсейові й Аронові: За те, що не няли ви менї віри, щоб осьвятити мене в очу синів Ізраїля, за те не приведете ви громади сієї в землю, що я надїлив їм. 
Се води Мериви, де сварились Ізрайлеві сини з Господом, і він явив їм сьвятість свою. 
І післав Мойсей посли з Кадесу до царя Едомського: Так каже твій брат Ізраїль: Ти знаєш усї ті пригоди, що стались нам: 
Як батьки наші спустились в Египет і ми жили в Египтї довгий час, і що Египтяне заподїяли нам і батькам нашим. 
Тодї позвали ми до Господа, і він почув наш голос, і післав ангела та й вивів нас із Египту; і се ми в Кадесї містї, що на краю займища твого. 
Дозволь же нам пройти через твою землю! Не будемо йти полями й виноградниками, і не будемо пити води з колодязїв; по царській дорозї перейдемо, не будемо звертати нї на право, нї на ліво, докіль не перейдемо займища твого. 
Та відказав йому Едом: Не переходити меш в мене; ато з мечем вийду проти тебе. 
І казали йому синове Ізрайлеві: Битим шляхом ми хочемо йти; а коли воду твою пити му я, чи скотина моя, так заплачу тобі за неї; тільки ногами моїми хочу перейти, більш нїчого. 
І каже: не можна щоб проходити! І вийшов Едом проти його з великим народом і з потужною рукою. 
І так не дав Едом Ізраїлеві перейти через займища свої, і звернув Ізраїль на бік від його. 
І рушили в дорогу від Кадесу, і прийшли сини Ізрайлеві, цїлою громадою, до Ор гори. 
І рече Господь Мойсейові та Аронові під Ор-горою, на границях землї Едомової: 
Мусить прилучитись Арон до народу свого; бо не має він увійти в землю, що я віддав синам Ізрайлевим за те, що ви противились повелїнню мому при водах Мериви. 
Возьми Арона та Елеазара, сина його, та й приведи їх на Ор-гору; 
І знїми з Арона одїж його та вдягни в неї Елеазара, сина його, і прилучиться Арон і вмре там. 
І вчинив Мойсей, як заповідав Господь. І зійшли вони на гору перед очима в усієї громади. 
І зняв Мойсей з Арона одїж його, та й одягнув у неї Елеазара, сина його. І вмер Арон на верховинї Ор-гори. І спустивсь із гори Мойсей та Елеазар. І побачила вся громада, що вмер Арон, і плакав увесь люд Ізраїльський трийцять день. 
