1 Солунян.
4.
Дальше ж благаємо вас, браттє, і напоминаємо в Господї Ісусї, яко ж прийняли від нас, як подобає вам ходити й угождати Богові, так щоб більш (у тому) достаткували. 
Бо знаєте, які заповідї дали ми вам Господом Ісусом. 
Така бо воля Божа, осьвяченнє ваше, щоб ви вдержувались од блуду, 
щоб кожен з вас знав, як держати посудину свою у сьвятостї і честї, 
не в страстї похотній, яко ж і погане, що не знають Бога; 
щоб нїхто не переступав нї в якому дїлї і не обманював брата свого: тим що Господь відомститель за все те, яко ж ми й перше казали вам і сьвідкували. 
Не покликав бо нас Бог на нечистоту, а на сьвятость. 
Тим же, хто відкидає, відкидає не чоловіка, а Бога, що дав нам і Духа свого сьвятого. 
Що ж до братньої любови, то не треба писати вам, самі бо ви навчені від Бога любити один одного. 
І справдї ви так чините всїм братам по всїй Македониї. Благаємо ж вас, браттє, достаткувати ще більш, 
і щоб пильно дбали (про те, щоб) бути тихими, та чинити своє, та робити своїми руками, яко ж ми заповідали вам, 
щоб ви чесно ходили проти тих, що осторонь (вас), і не знали нужди нї в чому. 
Не хочу ж, браттє, щоб ви не відали про тих, що впокоїлись, щоб не скорбіли ви, як инші, що не мають надїї. 
Бо коли віруємо, що Христос умер і воскрес, так Бог і тих, що поснули в Ісусї, приведе з Ним. 
Се бо вам глаголемо словом Господнїм, що ми, которі зостанемось живими до приходу Господнього, не попередимо тих, що впокоїлись. 
Сам бо Господь з повелїннєм, з голосом архангелським і з трубою Божою зійде з неба, і мертві в Христї воскреснуть найперше; 
потім ми, которі зостанемось живі, вкупі з ними будемо підхоплені в хмарах назустріч Господеві на воздух, і так завсїди з Господем будемо. 
Тим же втїшайте один одного словами сими. 
