Йова.
35.
І вів Еліуй далїй свою річ і говорив: 
Не вже ж видиться тобі се справедливим, що ти сказав: Я праведнїйший, анїж сам Бог? 
Ти бо сказав: що за користь менї, й що прибуло б менї з того навперід, як і послї того, як би я согрішив? 
Я відкажу й самому тобі й твоїм друзям з тобою: 
Глянь лиш на небо й побач; глянь на хмарі, що над тобою. 
Як ти грішиш, що за шкоду йому причиняєш? і хоч би ти проступки твої незнати як збільшив, то що вдїєш ти йому? 
Коли ти праведен, що ж даєш йому? або що він з руки в тебе візьме? 
Безбожність твоя причинить шкоди тільки чоловікові, та й праведність твоя буде хосенна синові чоловічому. 
Під силою угнїтаючих стогнуть угнетені й нарікають під рокою можних; 
Та нїхто не говорить: Де Бог, мій сотворитель, що його й в ночі осьпівують? 
Що більш, як зьвіррє земне, нас навчає, і більш, як птаство піднебесне, врозумляє? 
Хоч і кричать, не відказує, задля гординї злих людей. 
Але се неправда, будьто Бог не чує й Вседержитель не вглядає в те. 
Хоч ти й сказав, що не бачиш його, та суд уже готовий у його, — жди його. 
Але тепер, тим що гнїв Божий не навідав його, й він іще не спізнав його по всїй лютостї його, 
Відчинив Йов легкодушно уста свої й розкидає нерозважно словами. 
