ПСАЛЬМА.
45.
Проводиреві хора: під кобзу шестиструнну; для синів Корея в науку; пісня любощів. Із мого серця добре слово ллється. Я кажу: Моя пісня цареві! Язик мій, як тростинка в руцї вправного писаря. 
Ти красотою понад синами людськими; люба врода розлилась на губах твоїх; тому благословив тебе Бог по віки. 
Привяжи, лицарю, меча твого на поясницї, меча слави твоєї і величия твого. 
І в потузї твоїй йди щасливо задля правди і лагідностї і справедливостї; і навчить тебе страшного правиця твоя. 
Стріли твої гострі в серце ворогам царя! Від них падають народи під тобою. 
Престол твій, Боже, по всї віки, жезло правоти — жезло царства твого. 
Ти полюбив справедливість і зненавидїв беззаконнє; для того помазав тебе Бог, твій Бог, миром радостї, понад товаришами твоїми. 
Миро, алое і кассія, се все шати твої, що приносять тобі в палатах із слоневої костї, де звеселяють тебе піснями, виграваючи на струнах. 
Між твоїми красотами царські дочки; праворуч коло тебе стоїть цариця в золотї Офирському. 
Слухай, дочко, і глянь та й прихили ухо твоє, і забудь про нарід твій і дім батька твого! 
І буде люба врода твоя цареві; як що він Господь твій, то поклонися йому чесно! 
І дочки Тирські, дуки народів, з дарами шукати муть лице твоє. 
Преславна там царівна; шати її золотом ткані; 
У пишних шатах поведуть її до царя; за нею приведуть до тебе дївиць, другинь її. 
Приведуть їх серед найбільшої радостї і веселостї, увійдуть вони в палату царя. 
На місцї батьків твоїх будуть сини твої; зробиш їх князями по цїлій землї. 
Згадувати му імя твоє всякого часу; тому прославляти муть тебе народи по віки вічні. 
