Йоана.
20.
Первого ж дня тижня приходить Мария Магдалина вранцї, як ще було темно, до гробу, і бачить, що каменя одвалено від гробу. 
Біжить тодї, і приходить до Симона Петра та другого ученика, котрого любив Ісус, і каже їм: Узято Господа з гробу, і не знаємо, де положено Його. 
Вийшов тодї Петр і другий ученик, і прийшли до гробу. 
Бігли ж обидва разом, та другий ученик побіг скоріщ Петра, і прийшов первий до гробу. 
І нахилившись, бачить, що лежить полотно, та не ввійшов. 
Приходить тодї Симон Петр слїдом за ним, і ввійшов у гріб, і видить, що лежить полотно, 
а хустка, що була на голові Його, не з полотном лежала, а осторонь звита, на одному місцї. 
Тодї ж увійшов і другий ученик, що прийшов первий до гробу, і видів, і вірував. 
Ще бо не знали писання, що має Він з мертвих воскреснути. 
Пійшли ж тодї ученики знов до себе. 
Мария ж стояла перед гробом, плачучи, знадвору; як же плакала, нахилилась у гріб, 
і видить двох ангелів у білому сидячих, один у головах, а один у ногах, де лежало тїло Ісусове. 
І кажуть вони їй: Жено, чого плачеш? Каже їм: Бо взято Господа мого, й не знаю, де положено Його. 
І, промовивши се, обернулась назад, і видить Ісуса стоячого, та й не знала, що се Ісус. 
Рече їй Ісус: Жено, чого плачеш? кого шукаєш? Вона, думаючи, що се садівник, каже Йому: Добродїю, коли ти винїс Його, скажи менї, де Його положив, і я Його візьму. 
Рече їй Ісус: Мариє. Обернувшись вона, каже Йому: Равуні, чи то б сказати: Учителю. 
Рече їй Ісус: Не приторкайсь до мене; ще бо не зійшов до Отця мого, а йди до братів моїх, та скажи їм: Я схожу до Отця мого й Отця вашого, й Бога мого й Бога вашого. 
Приходить Мария Магдалина, звіщаючи ученикам, що бачила Господа, й що Він се промовив їй. 
Як же був вечір дня того, первого на тижнї, як двері були замкнені, де зібрались ученики задля страху перед Жидами, прийшов Ісус та й став посерединї, і рече їм: Упокій вам. 
І, се промовивши, показав їм свої руки, і бік свій. Зрадїли тодї ученики, побачивши Господа. 
Рече ж їм Ісус ізнов: Упокій вам. Яко ж післав мене Отець, і я посилаю вас. 
І, се промовивши, дихнув, і рече їм: Прийміть Духа сьвятого. 
Кому відпустите гріхи, відпустять ся їм; кому задержите, задержять ся. 
Тома ж, один з дванайцяти, на прізвище Близняк, не був з ними, як прийшов Ісус. 
Сказали йому другі ученики: Ми видїли Господа. Він же сказав їм: Коли не побачу на руках Його рани од гвіздя, і не вложу руки моєї в бік Його, не пійму віри. 
А по восьми днях знов були в серединї ученики Його, й Тома з ними. Приходить Ісус, як двері були замкнені, і став посерединї, і рече: Впокій вам. 
Опісля рече до Томи: Подай палець твій сюди, й подивись на руки мої, і подай руку твою, і вложи в бік мій, та й не будь невірний, а вірний. 
І озвавшись Тома, каже Йому: Господь мій і Бог мій. 
Рече йому Ісус: Що видїв єси мене, Томо, увірував єси; блаженні, що не видїли, та й вірували. 
Багато ж инших ознак робив Ісус перед учениками своїми, що не написані в книзї сїй. 
Се ж написано, щоб ви вірували, що Ісус єсть Христос, Син Божий, і щоб, віруючи, життє мали в імя Його. 
