- КНИГА ПРИПОВІСТОК СОЛОМОНОВИХ
- <
- 23
- >

23
1 Коли засядеш їсти з князем укупі, то вважай добре, як стоїть перед тобою страва; 2 Вложи собі хоч би ножа в горло, коли ти надто ласий. 3 На ласощі його не надься: се оманлива страва. 4 В достатки не силкуйсь великі вбиватись; залиши такі гадки твої. 5 Подивишся на них, а їх уже й немає; багацтво бо собі, мов крила, поробить, та, немов орел, ід небу полине. 6 Не їж страви у скупаря зависного й не надься на ласощі його; 7 Бо які нещирі мисли в його, такий і він: „Іж і пий!‟ — припрошує він, а серце його не при тобі. 8 Шматок, що зʼїв, рад будеш вернути, й добрі слова твої ти надармо втратиш. 9 При дурневі не говори, він бо знехтує розумні речі твої. 10 Давньої межі не пересувай й не вривайся в сирітське поле, 11 Заступник бо в них сильний; він вмішається в справу їх проти тебе. 12 Прихили серце твоє до науки, й уши твої — до слів розумних. 13 Некараним твого хлопця не лишай; як укараєш його лозиною — він не вмре; 14 Ти покараєш його лозиною й врятуєш душу його од преисподньої. 15 Мій сину! коли серце в тебе буде мудре, то й моє серце буде радїти; 16 Ба й все внутро моє буде веселитись, коли уста твої говорити муть право. 17 Не завидуй в серцї ледачим; нехай по всяк день перебуває воно в страсї Господнїм; 18 Бо є будущина, й надїя твоя не буде марна. 19 Слухай, сину мій, і будь мудрим, та справляй серце твоє на дорогу праву. 20 Не бувай між тими, що впиваються вином, анї між тими, що переїдаються мясивом, — 21 Пяницї бо й немірні зʼубожіють, а довге їх спаннє вбере їх у лахи. 22 Слухняним батьку будь, що від него родився, не нехтуй неньки, хоч вона буде вже й старенька. 23 Купуй правду, й не збувай мудростї, науки й розуму нї за які достатки. 24 Отець праведного веселиться, і хто мудрого вродив, радується ним. 25 Нехай же радїє й твій отець, і ненька, що тебе зродила, нехай веселиться. 26 Оддай менї твоє, мій сину, серце, а путь мою нехай твої стережуть очі. 27 Блудниця — се глибока пропасть; тїсний колодїзь — чужая жінка; 28 Мов харцизяка, вона засїдає, й намножує між людьми переступників. 29 У кого зойки? у кого стогін? у кого сварка? у кого горе? хто ранить без причини? в кого червоні очі? 30 У тих, що при винї седять довго, у тих, що в напитках дошукуються аж гущі-приправи. 31 Не призирайся вину, як у кубку грає, як гарно сьвітиться й легко осїдає! 32 Опісля воно укусить, як гадюка, мов гаспид-василиск, отрути впустить. 33 Очима будеш ти на жен чужих дивитись, і серце в тебе розворотне промовить, 34 І будеш ти, як той, що дремле серед моря, мов той, що в горі спить на щоглї; 35 Били, мовляв, мене, а мене не болїло, товкли мене, я ж того не чув; як розбуркаюсь, то знов почну того ж шукати.

- КНИГА ПРИПОВІСТОК СОЛОМОНОВИХ
- <
- 23
- >

Public Domain