- КНИГА ПРИПОВІСТОК СОЛОМОНОВИХ
- <
- 12
- >

12
1 Хто любить науку, той любить знаннє, хто ж гнївен за докір, той безрозумен. 2 Добрящий знайде в Господа ласку, а чоловіка підступного він осудить. 3 Не скріпить себе чоловік безбожеством, а корінь праведних не схитнеться. 4 Жена честивая — вінець чоловікові, ледача ж — мов та гниль у костях його. 5 Думки у праведних — про те, що правда, а задуми безбожних — зрада. 6 Безбожних слова — укладаннє засїдок, щоб кров пролити, уста ж праведних — щоб рятувати їх. 7 Доторкнись, нещастє безбожних — а вже й нема їх, а дім праведних стоїть. 8 О скілько розумний чоловік, хвалять його, а переворотний серцем буде в погордї. 9 Лучше бути собі простим і заробляти на себе, нїж величати себе знатним, а не мати хлїба. 10 Праведний журиться й про життє скотини своєї, серце ж безбожних жорстоке. 11 Хто поле своє порає, той має достаток хлїба, хто ж гає марно час, той розуму не має. 12 Безбожний надиться на зло, немов полює, та корінь праведних держиться твердо. 13 Безбожний замотується в слова уст своїх; та праведник вийде з біди. 14 Із плодів уст своїх насичуєсь чоловік добром, і по вчинках рук його — нагорода йому. 15 Дурному шлях його здається простим, розумен же той, хто слухає поради. 16 Дурний досадує й зараз признається, розумний же мовчки скриває зневагу. 17 Хто говорить (на судї) те, що, знає, той говорить правду, у сьвідка же льживого — омана. 18 Инший пустослов ранить язиком, мов мечем, язик же мудрий — загоює. 19 Уста правдомовні во віки пробувають, а язик ложний — на хвилину. 20 Омана — в серцї в тих, що лихо замишляють; а радость у тих, хто мир совітує. 21 Праведному біди нїякої не буде, а в беззаконників нещастя буде повно. 22 Гидота в Господа уста, що лож сплїтають, хто ж правду говорить, йому благоугоден. 23 Розсудливий чоловік ховає мовчки знаннє, дурного ж серце виголошує дурноту. 24 Трудящого рука доробиться пановання, а лїнива буде підданою. 25 Туга в серцї придавлює людину, та слово приязне її розвеселяє. 26 Праведний показує ближньому свойму дорогу, а дорога безбожних веде його на манівцї. 27 Лїнивому свого влову не жарити, а добро людини роботящої має велику цїну. 28 На дорозї правди — життє, й нема на її стежцї смертї.

- КНИГА ПРИПОВІСТОК СОЛОМОНОВИХ
- <
- 12
- >

© 1996 BJU