- ПОСЛАННЄ СЬВ. АПОСТОЛА ПАВЛА ДО РИМЛЯН
- <
- 3
- >

3
1 Чим же переважує Жидовин? або яка користь з обрізання? 2 Велика на всякий спосіб: найперше бо, що їм були звірені словеса Божі. 3 Що бо, що не увірували деякі? Хиба невірство їх віру Божу оберне в нїщо? 4 Нехай не буде (так). Нї, (нехай буде) Бог правдивий, усякий же чоловік омана, яко ж писано: Щоб оправдив ся Ти в словах Твоїх, і побідив, як судити меш ся. 5 Коли ж неправда наша Божу правду викликає, що скажемо? Хиба неправеден Бог, що посилає кару? (яко чоловік глаголю.) 6 Нехай не буде (так). Як же бо мав би Бог судити сьвіт? 7 Коли бо істина Божа через мою оману ще побагатшала на славу Його, чого ж іще й менї, яко грішникові, осудженим бути? 8 А не (так тому бути), як нас хулять, і як говорять деякі, нїби ми кажемо, що нумо робити лихе, щоб прийшло добре? Праведний суд на таких. 9 Що ж? ми луччі? Нїяк (не луччі); попереду бо укорили ми й Жидів і Греків, що вони всї під гріхом, 10 яко ж писано: що нема праведного нїкого, 11 нема, хто розумів би, нема, хто шукав би Бога, 12 всї відхилились, вкупі нїкчемні стали; нема, хто робив би добро, нема аж до одного. 13 Гріб відчинений горло їх, язиками своїми підводили; отрута гадюча під губами їх; 14 котрих уста клятьби і гіркости повні; 15 скорі ноги їх проливати кров; 16 руїна та злиднї на дорогах їх, 17 а дороги мирної не пізнали. 18 Нема страху Божого перед очима їх. 19 Знаємо ж, що скільки закон говорить, тим, що під законом, говорить, щоб усякі уста загородились, і винен був увесь сьвіт Богові; 20 тим що дїлами закону не оправдить ся всяке тїло перед Ним; через закон бо познаннє гріха. 21 Тепер же окроме закону правда Божа явилась, сьвідкована від закону й пророків; 22 правда ж Бога через віру Ісус-Христову усїм і на всїх віруючих; нема бо ріжницї: 23 всї бо згрішили, і лишені слави Божої, 24 оправдають ся (ж) дармо благодаттю Його, викупленнєм, що в Христї Ісусї, 25 котрого предложив Бог на вблагальну жертву через віру в кров Його, щоб зʼясувати правду свою одпущеннєм прежнїх гріхів у довготерпінню Божому, 26 щоб зʼясувати (кажу) правду свою нинїшнього часу, щоб був Він праведний і оправдуючий, хто з віри Ісусової. 27 Де ж величаннє? Виключене. Которим законом? учинків? Нї, а законом віри. 28 Думаємо оце, що чоловік оправдуєть ся вірою, без учинків по закону. 29 Або Жидам Бог тільки, а й не поганам? Так, і поганам; 30 яко ж бо один Бог, що оправдує обрізаннє з віри і необрізаннє вірою. 31 То ми оце руйнуємо закон вірою? Нехай не буде (так). Нї, ми утверджуємо закон.

- ПОСЛАННЄ СЬВ. АПОСТОЛА ПАВЛА ДО РИМЛЯН
- <
- 3
- >

© 1996 BJU