Första Samuelsboken.
31.
Filisteerna stred mot Israel, och Israels män flydde för dem och föll slagna på berget Gilboa. 
Filisteerna ansatte häftigt Saul och hans söner, och de dödade Sauls söner Jonatan, Abinadab och Malki-Shua. 
När striden hårdnade kring Saul och bågskyttarna fann honom, blev han svårt sårad av skyttarna. 
Han sade till sin väpnare: ”Dra ditt svärd och genomborra mig, så att inte de där oomskurna kommer och genomborrar mig och skymfar mig.” Men hans väpnare ville inte, för han var mycket rädd. Då tog Saul själv svärdet och kastade sig på det. 
När väpnaren såg att Saul var död, kastade också han sig på sitt svärd och följde honom i döden. 
Saul och hans tre söner, hans väpnare och alla hans män dog på samma dag. 
När israeliterna på andra sidan dalen och på andra sidan Jordan såg att Israels män hade flytt och att Saul och hans söner var döda, övergav de städerna och flydde. Sedan kom filisteerna och bosatte sig i dem. 
Dagen därpå kom filisteerna för att plundra de slagna och fann då Saul och hans tre söner där de låg fallna på berget Gilboa. 
De högg av Sauls huvud och tog hans vapen och sände omkring dem i filisteernas land för att sprida den goda nyheten i sitt avgudahus och bland folket. 
De lade hans vapen i Astartetemplet, men hans kropp hängde de upp på muren i Bet-Shan. 
När invånarna i Jabesh i Gilead hörde vad filisteerna hade gjort med Saul, 
bröt alla vapenföra män upp och gick hela natten. De tog ner Sauls och hans söners kroppar från muren i Bet-Shan och begav sig sedan till Jabesh och brände dem där. 
Därefter tog de deras ben och begravde dem under tamarisken i Jabesh. Sedan fastade de i sju dagar. 
