Höga Visan.
3.
Där jag låg i min bädd om natten sökte jag honom som min själ har kär, jag sökte honom men fann honom inte. 
Jag vill stiga upp och gå runt i staden på gator och torg, jag vill söka honom som min själ har kär. Jag sökte honom men fann honom inte. 
Väktarna fann mig där de gick runt i staden. ”Har ni sett honom som min själ har kär?” 
Knappt var jag förbi dem, så fann jag honom som min själ har kär. Jag grep honom och släppte honom inte förrän jag fört honom in i min mors hus, in i kammaren hos henne som fött mig. 
Lova mig, Jerusalems döttrar, vid markens gaseller och hindar: Stör inte kärleken, väck den inte förrän den själv vill. 
Vem är hon som kommer upp från öknen som i pelare av rök, doftande av myrra och rökelse, av köpmannens alla kryddor? 
Se, där är Salomos bärstol! Sextio krigare omger den, sextio av Israels hjältar. 
Alla bär svärd och är skickliga i strid, var och en med svärd vid sidan mot nattens faror. 
Sin bärstol har kung Salomo gjort av trä från Libanon, 
med sidostöd av silver, ryggstöd av guld och säte av purpurtyg, invändigt prydd i kärlek av Jerusalems döttrar. 
Kom ut, Sions döttrar, se kung Salomo och kronan som hans mor krönte honom med på hans bröllopsdag, på hans hjärtas glädjedag. 
