Första Petrusbrevet.
2.
Lägg därför bort all slags ondska, falskhet, hyckleri, avund och förtal. 
Längta som nyfödda barn efter den rena andliga mjölken så att ni genom den växer upp till frälsning, 
när ni nu har smakat att Herren är god. 
Kom till honom, den levande stenen, förkastad av människor men utvald och dyrbar inför Gud. 
Och låt er själva som levande stenar byggas upp till ett andligt hus, ett heligt prästerskap som ska bära fram andliga offer som Gud tar emot med glädje genom Jesus Kristus. 
Det står ju i Skriften: Se, jag lägger i Sion en utvald, dyrbar hörnsten, och den som tror på den ska aldrig komma på skam. 
För er som tror är den alltså dyrbar, men för dem som inte tror har stenen som husbyggarna förkastade blivit en hörnsten, 
en stötesten och en klippa till fall. De stöter emot den därför att de inte lyder ordet. Så var det också bestämt om dem. 
Men ni är ett utvalt släkte, ett kungligt prästerskap, ett heligt folk, ett Guds eget folk för att förkunna hans härliga gärningar, han som har kallat er från mörkret till sitt underbara ljus. 
Ni som förr inte var ett folk är nu Guds folk, ni som inte hade fått barmhärtighet har nu fått barmhärtighet. 
Mina älskade, jag uppmanar er som främlingar och gäster att hålla er borta från de köttsliga begären som för krig mot själen. 
Uppför er väl bland hedningarna, så att de som anklagar er för att vara onda ser era goda gärningar och prisar Gud den dag han besöker dem. 
Underordna er alla mänskliga myndigheter för Herrens skull, både kejsaren som högste härskare 
och ståthållarna, som är sända av honom för att straffa dem som gör det onda och hedra dem som gör det goda. 
Det är Guds vilja att ni genom att göra gott ska tysta munnen på oförståndiga och okunniga människor. 
Ni är fria, men använd inte friheten som täckmantel för det onda utan för att tjäna Gud. 
Visa aktning för alla, älska era trossyskon, vörda Gud och ära kejsaren. 
Ni slavar, underordna er era herrar och visa dem all respekt, inte bara de goda och milda utan även de hårda. 
Det är en nåd när någon är medveten om Gud och därför håller ut när han får lida oskyldigt. 
Vad är det värt för beröm om ni står ut med straff när ni syndar? Men om ni står ut med att lida när ni gör det goda, då är det en nåd inför Gud. 
Till detta är ni kallade. Kristus led i ert ställe och efterlämnade ett exempel åt er, för att ni ska följa i hans fotspår. 
Han hade inte begått någon synd, och inget svek fanns i hans mun. 
När han blev hånad svarade han inte med hån, när han fick lida svarade han inte med hot, utan han överlämnade sin sak åt honom som dömer rättvist. 
Han bar våra synder i sin kropp upp på korsets trä, för att vi skulle dö bort från synderna och leva för rättfärdigheten. Genom hans sårär nihelade. 
Ni var som vilsna får, men nu har ni vänt om till era själars herde och vårdare. 
