Hebreerbrevet.
11.
Tron är en övertygelse om det man hoppas, en visshet om ting som man inte ser. 
Genom tron fick fäderna sitt vittnesbörd. 
Genom tron förstår vi att universum har skapats genom ett ord från Gud, så att det vi ser inte har blivit till av något synligt. 
Genom tron bar Abel fram ett bättre offer åt Gud än Kain, och genom tron fick han vittnesbördet att han var rättfärdig, när Gud själv bekände sig till hans offer. Och genom tron talar han än, trots att han är död. 
Genom tron blev Henok hämtad utan att möta döden, och man fann honom inte mer, för Gud hade hämtat honom. Innan han hämtades fick han vittnesbörd om att han hade behagat Gud. 
Utan tro är det omöjligt att behaga Gud, för den som kommer till Gud måste tro att han finns och att han lönar dem som söker honom. 
I tron byggde Noa en ark i helig fruktan för att rädda sin familj, efter att Gud hade varnat honom för det som ännu ingen hade sett. Genom tron blev han världen till dom och ärvde den rättfärdighet som kommer av tro. 
I tron lydde Abraham när han blev kallad att dra ut till ett land som han skulle få i arv, och han gav sig i väg utan att veta vart han skulle komma. 
I tron levde han i löfteslandet som i ett främmande land. Han bodde i tält med Isak och Jakob som var medarvingar till samma löfte, 
för han väntade på staden med de fasta grundvalarna vars byggmästare och skapare är Gud. 
Genom tron fick även Sara, som var ofruktsam, kraft att bli mor till en ätt fast hon var överårig. Hon tänkte att den som hade gett löftet var trofast. 
Därför fick också en enda man, så gott som död, barn så talrika som himlens stjärnor och oräkneliga som sandkornen på havets strand. 
I tron dog alla dessa utan att ha fått det som var utlovat. Men de hade sett det i fjärran, hälsat det och bekänt sig vara gäster och främlingar på jorden. 
De som säger så visar att de söker ett hemland. 
Hade de tänkt på det land som de lämnat, så hade de haft tillfälle att vända tillbaka dit. 
Men nu längtade de till ett bättre land, det himmelska. Därför skäms inte Gud för att kallas deras Gud, för han har förberett en stad åt dem. 
I tron bar Abraham fram Isak som offer när han blev satt på prov. Sin ende son bar han fram, trots att han hade fått löftena 
och Gud hade sagt till honom: Det är genom Isak din avkomma ska räknas. 
Abraham räknade med att Gud hade makt att till och med uppväcka från de döda, och därifrån återfick han honom också, bildligt talat. 
I tron gav Isak sin välsignelse åt Jakob och Esau för kommande tider. 
I tron välsignade den döende Jakob Josefs båda söner och tillbadböjd mot änden av sin stav. 
I tron påminde Josef på sin dödsbädd om Israels barns uttåg och gav befallning om vad som skulle ske med hans ben. 
I tron hölls den nyfödde Mose gömd av sina föräldrar i tre månader. De såg att det var ett vackert barn och lät sig inte skrämmas av kungens påbud. 
I tron vägrade Mose som vuxen att kallas Faraos dotterson. 
Han valde att hellre bli förtryckt tillsammans med Guds folk än att ha en kortvarig njutning av synden. 
Han räknade Kristi vanära som en större rikedom än Egyptens alla skatter, för han hade blicken riktad mot lönen. 
Genom tron lämnade han Egypten utan att frukta kungens vrede. Han höll ut därför att han liksom såg den Osynlige. 
I tron firade han påsken och strök blodet på dörrposterna för att fördärvaren inte skulle röra deras förstfödda. 
I tron gick folket genom Röda havet som på torr mark, men när egyptierna försökte drunknade de. 
Genom tron föll Jerikos murar, efter att man hade gått runt omkring dem i sju dagar. 
Genom tron slapp den prostituerade Rahab att gå under med dem som inte trodde, eftersom hon välkomnade spejarna som vänner. 
Vad mer ska jag säga? Tiden räcker inte för att berätta om Gideon, Barak, Simson och Jefta, om David, Samuel och profeterna. 
Genom tron besegrade de kungariken, skipade rätt, fick löften uppfyllda, stängde lejons gap, 
släckte rasande eld och undkom svärdets egg. De var svaga men fick kraft, de blev starka i strid och drev främmande härar på flykten. 
Kvinnor fick sina döda tillbaka genom uppståndelse. Andra blev torterade och accepterade ingen befrielse, för de ville nå en bättre uppståndelse. 
Andra fick utstå hån och piskrapp, ja, även bojor och fängelse. 
De blev stenade, söndersågade, dödade med svärd. De gick runt i fårskinn och gethudar, nödlidande, plågade och misshandlade. 
Världen var inte värdig att ta emot dem. De irrade omkring i öknar och bergstrakter, i grottor och hålor. 
Och fast alla dessa hade fått vittnesbörd för sin tro, fick de inte det som var utlovat. 
Gud har nämligen förberett något bättre för oss: först tillsammans med oss ska de nå fram till målet. 
