Första Kungaboken.
4.
Kung Salomo var nu kung över hela Israel. 
Dessa var hans förnämsta män: Asarja, Sadoks son, var präst. 
Shishas söner Elihoref och Ahia var sekreterare. Joshafat, Ahiluds son, var kansler. 
Benaja, Jojadas son, var överbefälhavare. Sadok och Ebjatar var präster. 
Asarja, Natans son, var satt över fogdarna. Sabud, Natans son, en präst, var kungens vän. 
Ahishar var överförvaltare. Adoniram, Abdas son, hade uppsikt över de allmänna arbetena. 
Salomo hade tolv fogdar över hela Israel som sörjde för vad kungen och hans hus behövde. Var och en hade en månad om året då han skulle sörja för deras behov. 
Detta var deras namn: Ben-Hur var fogde i Efraims bergsbygd, 
Ben-Deker i Makas, Shaalbim, Bet-Shemesh, Elon och Bet-Hanan, 
Ben-Hesed i Arubbot, med Soko och hela Heferlandet. 
Ben-Abinadab var fogde i hela Nafat-Dor. Han fick Salomos dotter Tafat till hustru. 
Baana, Ahiluds son, var fogde i Taanak och Megiddo och i hela den del av Bet-Shan som ligger nära Saretan, nedanför Jisreel, från Bet-Shan ända till Abel-Mehola och bortom Jokmeam. 
Ben-Geber var fogde i Ramot i Gilead. Han hade Manasses son Jairs byar i Gilead och landsträckan Argob i Bashan, sextio stora städer med murar och kopparbommar. 
Ahinadab, Iddos son, var fogde i Mahanajim 
och Ahimaas i Naftali. Också han hade tagit en dotter till Salomo, Basemat, till hustru. 
Baana, Hushajs son, var fogde i Asher och Alot, 
Joshafat, Paruas son, i Isaskar, 
Shimei, Elas son, i Benjamin. 
Geber, Uris son, hade Gileads land, det land som hade tillhört Sichon, amoreernas kung, och Og, kungen i Bashan. Det var bara en fogde i det landet. 
Juda och Israel var talrika som sanden vid havet. De åt och drack och var glada. 
Salomo regerade över alla riken från floden till filisteernas land och ända ner till Egyptens gräns. De förde gåvor till Salomo och tjänade honom så länge han levde. 
De livsmedel som Salomo behövde för varje dag var trettio korer fint mjöl och sextio korer vanligt mjöl, 
tio gödda oxar, tjugo valloxar och hundra får förutom hjortar, gaseller, dovhjortar och gödda fåglar. 
Han rådde över hela landet på denna sidan floden, från Tifsa ända till Gaza, över alla kungar på denna sidan floden. Han hade fred på alla sidor runt omkring 
så att Juda och Israel bodde i trygghet, var och en under sin vinstock och sitt fikonträd, från Dan till Beer-Sheba så länge Salomo levde. 
Salomo hade 40 000 stallplatser för sina vagnshästar och 12 000 ridhästar. 
Och fogdarna sörjde var sin månad för kung Salomos behov och för alla som kom till kung Salomos bord. De lät ingenting fattas. 
Säden och halmen för hästarna och travarna förde de i tur och ordning till den plats där han uppehöll sig. 
Gud gav Salomo vishet och mycket stort förstånd och kunskap så rik som sanden på havets strand. 
Salomos vishet var större än alla österlänningars vishet och alla egyptiers vishet. 
Han var visare än alla andra människor, visare än esraiten Etan och Mahols söner Heman, Kalkol och Darda. Hans namn var känt bland alla hednafolk runt omkring. 
Han författade 3 000 ordspråk och 1 005 sånger. 
Han talade om träden, från cedern på Libanon till isopen som växer ur väggen. Han talade om fyrfotadjuren, om fåglarna, om kräldjuren och om fiskarna. 
Från alla folk kom man för att höra Salomos visdom, från jordens alla kungar som hade hört talas om hans vishet. 
