Markusevangeliet.
8.
Vid den tiden hände det återigen att mycket folk hade samlats, och de hade inget att äta. Då kallade Jesus till sig sina lärjungar och sade till dem: 
"Jag lider med folket. Nu har de varit hos mig i tre dagar, och de har inget att äta. 
Skickar jag hem dem hungriga blir de utmattade på vägen. Några av dem kommer långväga ifrån." 
Hans lärjungar svarade honom: "Varifrån ska man få mat att mätta dem med här i ödemarken?" 
Han frågade dem: "Hur många bröd har ni?" "Sju", svarade de. 
Då befallde han folket att slå sig ner på marken. Han tog de sju bröden, tackade Gud, bröt dem och gav åt sina lärjungar för att de skulle dela ut dem, och de delade ut till folket. 
De hade också några små fiskar, och han tackade Gud för dem och sade att också de skulle delas ut. 
Och alla åt och blev mätta, och de plockade upp bitarna som blivit över, sju korgar. 
Det var omkring fyra tusen där. Sedan sände han i väg dem. 
Strax därefter steg han i båten med sina lärjungar och for till trakten av Dalmanuta. 
Fariseerna kom dit och började diskutera med honom. För att pröva honom begärde de ett tecken från himlen. 
Jesus suckade i sin ande och sade: "Varför begär det här släktet ett tecken? Jag säger er sanningen: Det här släktet kommer aldrig att få något tecken." 
Och han lämnade dem och steg i båten igen och for över till andra sidan sjön. 
Lärjungarna hade glömt att ta med sig bröd. De hade bara ett enda bröd med sig i båten. 
Då varnade Jesus dem och sade: "Se upp och akta er för fariseernas surdeg och för Herodes surdeg!" 
De började då säga till varandra att de inte hade något bröd. 
Jesus märkte det och frågade dem: "Varför säger ni att ni inte har bröd? Förstår ni fortfarande inte, fattar ni inte? Har ni förhärdade hjärtan, 
ögon som inte ser och öron som inte hör? Kommer ni inte ihåg 
när jag bröt de fem bröden åt fem tusen? Hur många korgar fulla med brödbitar fick ni då?" De svarade: "Tolv." 
"Och när jag bröt de sju bröden åt fyra tusen, hur många korgar fyllde ni då med brödbitar?" De svarade: "Sju." 
Han sade till dem: "Förstår ni fortfarande inte?" 
De kom till Betsaida. Där förde man fram en blind till Jesus och bad honom röra vid mannen. 
Då tog han den blindes hand och ledde honom ut ur byn. Sedan spottade han på hans ögon, lade händerna på honom och frågade: "Ser du något?" 
Han öppnade ögonen och sade: "Jag ser människorna, de går omkring men de ser ut som träd." 
Då lade Jesus händerna på hans ögon igen, och nu såg han bra och var återställd och såg allt tydligt och klart. 
Jesus skickade hem honom med orden: "Gå inte ens in i byn!" 
Sedan gick Jesus och hans lärjungar ut till byarna runt Caesarea Filippi. På vägen frågade han sina lärjungar: "Vem säger människorna att jag är?" 
De svarade: "Johannes Döparen. Men vissa säger Elia, och andra någon av profeterna." 
Då frågade han dem: "Och ni? Vem säger ni att jag är?" Petrus svarade honom: "Du är Messias." 
Men Jesus befallde dem strängt att inte säga det till någon. 
Sedan började Jesus undervisa dem: "Människosonen måste lida mycket och bli förkastad av de äldste och översteprästerna och de skriftlärda. Han måste bli dödad, och efter tre dagar uppstå igen." 
Rakt på sak talade han om detta. Då tog Petrus honom åt sidan och började tillrättavisa honom. 
Men Jesus vände sig om och såg på sina lärjungar och tillrättavisade Petrus med orden: "Gå bort från mig, Satan! Dina tankar är inte Guds utan människors." 
Och han kallade till sig folket och sina lärjungar och sade till dem: "Om någon vill följa mig, ska han förneka sig själv och ta sitt kors och följa mig. 
Den som vill rädda sitt liv ska mista det, men den som mister sitt liv för min och för evangeliets skull ska rädda det. 
För vad hjälper det en människa om hon vinner hela världen men förlorar sin själ? 
Vad kan en människa ge till lösen för sin själ? 
Den som skäms för mig och mina ord i det här trolösa och syndiga släktet, honom ska också Människosonen skämmas för när han kommer i sin Fars härlighet med de heliga änglarna." 
