Galaterbrevet.
1.
Från Paulus, apostel, utsänd inte av människor eller genom någon människa, utan av Jesus Kristus och Gud Fadern som har uppväckt honom från de döda. 
Jag och alla bröderna här hos mig hälsar församlingarna i Galatien. 
Nåd vare med er och frid från Gud vår Far och Herren Jesus Kristus, 
som har offrat sig själv för våra synder för att rädda oss ur den nuvarande onda tidsåldern efter vår Guds och Fars vilja. 
Hans är äran i evigheters evighet. Amen. 
Jag är förvånad att ni så fort överger honom som har kallat er genom Kristi nåd och vänder er till ett annat evangelium, 
fast det inte finns något annat. Det är bara några som skapar förvirring bland er och vill förvränga Kristi evangelium. 
Men även om vi själva eller en ängel från himlen skulle ge er ett annat evangelium än det vi har predikat, så ska han vara under förbannelse. 
Det vi redan har sagt säger jag nu igen: om någon ger er ett annat evangelium än det ni har tagit emot, så ska han vara under förbannelse. 
Är det nu människor jag försöker få på min sida, eller Gud? Eller söker jag människors gillande? Hade jag fortfarande sökt människors gillande skulle jag inte vara Kristi tjänare. 
Jag vill göra klart för er, bröder, att evangeliet som jag har predikat inte kommer från människor. 
Jag har inte fått det eller lärt mig det av någon människa, utan genom en uppenbarelse från Jesus Kristus. 
Ni har ju hört hur jag betedde mig förr inom judendomen, hur våldsamt jag förföljde Guds församling och försökte utrota den. 
Jag gick längre i judendom än många jämnåriga i mitt folk och ivrade än mer fanatiskt för mina fäders stadgar. 
Men han som utvalde mig redan i moderlivet och som kallade mig genom sin nåd 
beslöt att uppenbara sin Son i mig, för att jag skulle förkunna evangeliet om honom bland hedningarna. Då rådfrågade jag inte genast människor av kött och blod. 
Jag gick inte upp till Jerusalem, till dem som var apostlar före mig, utan jag begav mig till Arabien och återvände sedan till Damaskus. 
Först tre år senare kom jag upp till Jerusalem för att lära känna Kefas, och jag stannade hos honom i femton dagar. 
Någon annan av apostlarna träffade jag inte, bara Jakob, Herrens bror. 
Detta skriver jag till er inför Gud, jag ljuger inte. 
Sedan reste jag i väg till Syriens och Kilikiens område. 
Personligen var jag okänd för Kristi församlingar i Judeen, 
de hade bara hört sägas: "Han som förr förföljde oss förkunnar nu den tro han tidigare ville utrota." 
Och de prisade Gud för min skull. 
