Andra Korintierbrevet.
8.
Vi vill berätta för er, bröder, vilken nåd Gud har gett församlingarna i Makedonien. 
Trots deras många hårda prövningar har ändå deras översvallande glädje och deras djupa fattigdom gjort dem överflödande rika på uppriktig hängivenhet. 
De har gett efter sin förmåga, ja, över sin förmåga. Och det var helt frivilligt, det kan jag intyga. 
Ivrigt vädjade de och bad oss om nåden att få vara med i hjälpen till de heliga. 
Och de gav inte bara det vi hade hoppats, utan de gav sig själva, först och främst åt Herren och sedan åt oss efter Guds vilja. 
Därför bad vi Titus, som redan hade påbörjat insamlingen, att fullborda denna kärleksgåva hos er. 
När ni nu är rika på allt – tro, tal, kunskap, hängivenhet och den kärlek vi har väckt hos er – var då också rika på den här kärleksgåvan. 
Detta säger jag inte som en befallning, utan för att pröva äktheten i er kärlek när andra visar en sådan iver. 
Ni känner ju vår Herre Jesu Kristi nåd. Han var rik men blev fattig för er skull, för att ni genom hans fattigdom skulle bli rika. 
Jag ger mitt råd i den här saken för att hjälpa er. I fjol var ni först både med att påbörja arbetet och att besluta om det. 
Fullborda nu arbetet, så att ni som med god vilja tog beslutet också genomför det utifrån vad ni har. 
Finns den goda viljan är den välkommen med vad den har och bedöms inte efter vad den inte har. 
Vi vill inte att andra ska få det bättre och ni få det svårt, utan att alla ska ha det lika. 
Just nu ska ert överflöd avhjälpa deras brist, så att deras överflöd en annan gång kan avhjälpa er brist. Så blir det lika för alla, 
som det står skrivet: Den som samlat mycket hade ingenting över, och den som samlat lite saknade ingenting. 
Vi tackar Gud som har väckt samma iver för er i Titus hjärta. 
Han lyssnade till vår maning och blev så ivrig att han av egen fri vilja gav sig i väg till er. 
Tillsammans med honom har vi sänt den broder som får beröm i alla församlingarna för sitt arbete i evangeliets tjänst. 
Och inte bara det, han är också vald av församlingarna till att följa med oss på resan med gåvan som vi förmedlar till Herrens ära och som bevis på vår goda vilja. 
Så undviker vi att någon kritiserar oss för hur vi förmedlar den frikostiga gåvan. 
Vi är nämligen noga med att göra det som är rätt, inte bara inför Herren utan också inför människor. 
Tillsammans med dem har vi sänt ännu en broder, som vi ofta och på många sätt har prövat och funnit hängiven, särskilt nu eftersom han har så stort förtroende för er. 
Titus är min vän och medarbetare hos er, och våra andra bröder är församlingarnas sändebud till Kristi ära. 
Ge dem nu inför församlingarna bevis på er kärlek och på att vi hade rätt när vi berömde er inför dem. 
