Lukasevangeliet.
19.
Jesus kom in i Jeriko och vandrade genom staden. 
Där fanns en man som hette Sackeus. Han var förman vid tullen, och han var rik. 
Han ville se vem Jesus var men kunde inte för folkets skull, eftersom han var liten till växten. 
Då sprang han i förväg och klättrade upp i ett mullbärsfikonträd för att se honom, eftersom Jesus skulle komma den vägen. 
När Jesus kom till det stället, såg han upp och sade till honom: "Sackeus, skynda dig ner, för i dag måste jag gästa ditt hem." 
Sackeus skyndade sig ner och tog emot honom med glädje. 
Alla som såg det mumlade förargat: "Han tog in hos en syndare." 
Men Sackeus stod där och sade till Herren: "Hälften av det jag har, Herre, ger jag till de fattiga. Och har jag lurat någon på något, betalar jag fyrdubbelt igen." 
Jesus sade till honom: "I dag har frälsning kommit till det här huset, för också han är en Abrahams son. 
Människosonen har kommit för att söka upp och frälsa det som var förlorat." 
När de lyssnade till detta berättade Jesus ännu en liknelse, eftersom han var nära Jerusalem och de tänkte sig att Guds rike nu genast skulle komma på ett synligt sätt. 
Han sade: "En man av ädel börd reste till ett land långt bort för att bli kung och sedan komma tillbaka. 
Han kallade till sig tio av sina tjänare och gav dem tio pund och sade till dem: Gör affärer med det här tills jag kommer tillbaka. 
Men hans landsmän hatade honom och skickade sändebud efter honom för att säga: Vi vill inte ha honom till kung över oss. 
När han sedan kom tillbaka och hade blivit kung, lät han kalla till sig tjänarna som han hade gett pengarna. Han ville veta vad de hade tjänat. 
Den förste kom fram och sade: Herre, ditt pund har gett tio pund till. 
Då sade kungen: Bra, du gode tjänare. Eftersom du var trogen i det minsta ska du ha ansvar för tio städer. 
Den andre kom fram och sade: Ditt pund, herre, har gett fem pund. 
Kungen sade till honom: Och du ska styra över fem städer. 
Därefter kom en annan tjänare och sade: Herre, här är ditt pund. Jag har haft det undanlagt i en duk. 
Jag var nämligen rädd för dig, för du är en sträng man. Du tar ut vad du inte har satt in och skördar vad du inte har sått. 
Hans herre sade till honom: Efter dina egna ord ska jag döma dig, du usle tjänare! Så du visste att jag är en sträng man som tar ut vad jag inte har satt in och skördar vad jag inte har sått? 
Varför satte du då inte in mina pengar på banken, så att jag kunde få igen dem med ränta när jag kom? 
Och till dem som stod bredvid sade han: Ta ifrån honom pundet och ge det till honom som har tio pund. 
De sade: Herre, han har ju redan tio pund? – 
Ja, jag säger er: Var och en som har ska få, men den som inget har ska bli fråntagen även det han har. 
Men mina fiender som inte ville ha mig till kung över sig, hämta hit dem och hugg ner dem här inför mig." 
När Jesus hade sagt detta gick han framför dem upp till Jerusalem. 
Då han närmade sig Betfage och Betania vid det berg som kallas Olivberget, sände han i väg två av lärjungarna 
och sade: "Gå in i byn där framme. När ni kommer in ska ni finna ett åsneföl som står bundet och som ännu ingen har suttit på. Ta loss det och led hit det. 
Och om någon frågar er varför ni lossar det, ska ni svara: Herren behöver det." 
De som var utsända gav sig i väg och fann att det var som han hade sagt dem. 
De lossade fölet, och de som ägde det sade: "Varför tar ni loss fölet?" 
De svarade: "Herren behöver det." 
De ledde det till Jesus och lade sina mantlar på fölet och lät Jesus sitta upp. 
Och där han red fram bredde man ut sina mantlar på vägen. 
När han närmade sig sluttningen av Olivberget, började hela skaran av lärjungar i sin glädje prisa Gud med hög röst för alla kraftgärningar de hade fått se: 
"Välsignad är han som kommer, kungen, i Herrens namn! Frid i himlen och ära i höjden!" 
Några fariseer i folkmassan sade då till honom: "Mästare, säg åt dina lärjungar!" 
Han svarade: "Jag säger er: Om de tiger, kommer stenarna att ropa." 
När Jesus kom närmare och såg staden, grät han över den 
och sade: "Tänk om du i dag hade förstått, också du, vad som ger dig frid! Men nu är det dolt för dina ögon. 
Dagar ska drabba dig då dina fiender bygger en belägringsvall runt dig och omringar och pressar dig från alla håll. 
De ska slå dig och dina barn i dig till marken och inte lämna sten på sten i dig, därför att du inte förstod den tid då Herren besökte dig." 
Sedan gick Jesus in på tempelplatsen och började driva ut dem som sålde där. 
Han sade till dem: "Det står skrivet: Mitt hus ska vara ett bönens hus. Men ni har gjort det till ettrövarnäste!" 
Och han undervisade i templet varje dag. Översteprästerna, de skriftlärda och folkets ledare sökte efter ett tillfälle att röja honom ur vägen, 
men de kunde inte komma på hur de skulle göra det, eftersom allt folket höll sig nära honom och lyssnade ivrigt. 
