Första Tessalonikerbrevet.
4.
För övrigt, bröder, har ni lärt er av oss hur ni ska leva för att behaga Gud, och det är ju så ni lever. Nu ber vi er och uppmanar er i Herren Jesus att göra det ännu mer. 
Ni vet vilka föreskrifter vi har gett er från Herren. 
Detta är Guds vilja: att ni helgas, att ni avhåller er från sexuell omoral, 
att ni var och en vet att vinna er en hustru på ett helgat och hedervärt sätt. 
Det får inte ske i lidelser och begär som bland hedningarna som inte känner Gud, 
så att någon går för långt i denna sak och kränker sin broder. Herren straffar allt sådant, det har vi redan sagt och betygat för er. 
Gud har inte kallat oss till orenhet utan till ett liv i helgelse. 
Den som avvisar detta avvisar alltså inte en människa utan Gud, som ger er sin helige Ande. 
När det gäller syskonkärleken behöver vi inte skriva till er. Ni har ju själva lärt er av Gud att älska varandra, 
och den kärleken visar ni alla bröderna i hela Makedonien. Men vi uppmanar er, bröder, att göra det ännu mer. 
Sätt en ära i att leva lugnt och sköta ert och arbeta med era händer, så som vi befallt er, 
så att ni väcker respekt hos de utomstående och inte behöver sakna något. 
Bröder, vi vill att ni ska veta hur det blir med dem som har insomnat, så att ni inte sörjer som de andra, de som inte har något hopp. 
Eftersom vi tror att Jesus har dött och uppstått, så ska Gud på samma sätt genom Jesus föra fram de insomnade tillsammans med honom. 
Vi säger er detta enligt ett ord från Herren: vi som lever och är kvar till Herrens ankomst ska alls inte komma före de insomnade. 
När en befallning ljuder, en ärkeängels röst och en Guds basun, då ska Herren själv komma ner från himlen, och de som har dött i Kristus ska uppstå först. 
Därefter ska vi som lever och är kvar ryckas upp bland skyar tillsammans med dem för att möta Herren i rymden. Och så ska vi alltid vara hos Herren. 
Trösta därför varandra med dessa ord. 
