Första Krönikeboken.
10.
Filisteerna stred mot Israel, och Israels män flydde för dem och föll slagna på berget Gilboa. 
Filisteerna ansatte Saul och hans söner hårt, och de dödade Sauls söner Jonatan, Abinadab och Malki-Shua. 
När striden hårdnade runt Saul och bågskyttarna fann honom, blev han svårt sårad av skyttarna. 
Han sade till sin väpnare: ”Dra ditt svärd och genomborra mig, så att inte de oomskurna kommer och skymfar mig.” Men hans väpnare ville inte, för han var mycket rädd. Då tog Saul själv svärdet och kastade sig över det. 
När väpnaren såg att Saul var död, kastade också han sig över sitt svärd och dog. 
Så dog Saul och hans tre söner. Alla som tillhörde hans hus dog på samma gång. 
När alla israeliterna i dalen såg att deras här hade flytt och att Saul och hans söner var döda, övergav de sina städer och flydde. Sedan kom filisteerna och bosatte sig i dem. 
Dagen därpå kom filisteerna för att plundra de slagna, och fann då Saul och hans söner där de låg fallna på berget Gilboa. 
De plundrade honom och tog med sig hans huvud och hans vapen och sände omkring dem i filisteernas land och berättade den goda nyheten för sina avgudar och för folket. 
De lade hans vapen i sitt gudahus och hängde upp hans skalle i Dagons tempel. 
När invånarna i Jabesh i Gilead hörde om allt som filisteerna hade gjort med Saul, 
bröt alla vapenföra män upp och tog Sauls och hans söners döda kroppar och förde dem till Jabesh. De begravde deras ben under terebinten i Jabesh och fastade sedan i sju dagar. 
Sådan blev Sauls död, därför att han hade varit trolös mot Herren. Han hade inte hållit Herrens ord, och dessutom rådfrågat en andebesvärjerska för att få svar. 
Han hade inte sökt svar hos Herren. Därför dödade Herren honom och flyttade över kungadömet till David, Ishais son. 
