Hebreerbrevet.
7.
Denne Melkisedek var kung i Salem och präst åt Gud den Högste. Han mötte Abraham på hans väg tillbaka efter segern över kungarna. Melkisedek välsignade honom, 
och Abraham gav honom tionde av allt. Melkisedek betyder för det första "rättfärdighetens kung", och dessutom är han Salems kung, det vill säga "fridens kung". 
Han står där utan far, utan mor och utan släktregister. Hans dagar har ingen början och hans liv har inget slut: han är som Guds Son och förblir präst för evigt. 
Se hur stor han är: till och med vår stamfar Abraham gav honom tionde av sitt bästa byte. 
De av Levis söner som blir präster ska enligt lagen få tionde av folket, alltså av sina bröder, trots att de också härstammar från Abraham. 
Men Melkisedek, som inte var av deras släkt, fick tionde av Abraham och välsignade honom som hade fått löftena. 
Ingen kan förneka att det är den lägre som blir välsignad av den högre. 
I ena fallet är det dödliga människor som får tionde, i det andra är det en som har fått vittnesbördet att han lever. 
Och man kan säga att även Levi, som tar emot tionde, själv har gett tionde genom Abraham, 
eftersom han fanns till som ofödd i sin förfaders kropp när Melkisedek mötte honom. 
Om nu fullkomlighet hade gått att nå genom den levitiska prästtjänsten – och på den grunden fick folket lagen – varför måste det då uppstå en annan präst, en som Melkisedek, en som inte sägs vara som Aron? 
För om prästtjänsten ändras måste också lagen ändras. 
Han som det talas om hör till en annan stam, och från den stammen har ingen gjort tjänst vid altaret. 
Det är tydligt att vår Herre har kommit ur Juda stam, och Mose har inget sagt om präster från den stammen. 
Ännu tydligare blir det när det uppstår en annan präst som Melkisedek, 
en som inte har blivit präst genom lagbud om härstamning utan genom kraften i ett oförstörbart liv. 
Han får nämligen vittnesbördet: Du är präst för evigt, på samma sätt som Melkisedek. 
Så åsidosätts ett tidigare bud eftersom det var svagt och kraftlöst, 
för lagen åstadkom aldrig något fullkomligt. Men ett bättre hopp har kommit, och genom det kan vi närma oss Gud. 
Dessutom kom det inte utan ed. De andra blev präster utan ed, 
men Jesus har blivit det genom en ed av den som sade till honom: Herren har gett sin ed och ska inte ångra sig: Du är präst för evigt. 
Så mycket bättre är det förbund för vilket Jesus är garant. 
De andra prästerna har blivit fler och fler, därför att döden hindrade dem från att stå kvar i sin tjänst. 
Men Jesus lever för evigt, och därför har han ett prästämbete som är evigt. 
Därför kan han också helt och fullt frälsa dem som kommer till Gud genom honom, eftersom han alltid lever för att be för dem. 
Det var en sådan överstepräst vi behövde, en som är helig, oskyldig, obefläckad, skild från syndare och upphöjd över himlarna. 
Han måste inte bära fram offer varje dag som de andra översteprästerna, först för sina egna synder och sedan för folkets. Det gjorde han en gång för alla när han offrade sig själv. 
Lagen insätter svaga människor som överstepräster, men ordet som bekräftades med ed och kom efter lagen insätter Sonen, som är fullkomlig för evigt. 
