Hebreerbrevet.
10.
Lagen ger en skuggbild av det goda som kommer, men inte tingen i deras verkliga gestalt. Därför kan aldrig lagen genom samma offer som ständigt frambärs år efter år fullkomna dem som träder fram. 
Annars hade man väl slutat offra? De som tjänstgör hade då redan varit renade en gång för alla och inte längre haft några synder på sitt samvete. 
Men nu ligger i offren en årlig påminnelse om synderna, 
för tjurars och bockars blod kan omöjligt utplåna synder. 
Därför säger Kristus när han träder in i världen: Offer och gåvor ville du inte ha, men du har berett mig en kropp. 
Brännoffer och syndoffer gladde dig inte. 
Då sade jag: Se, jag har kommit för att göra din vilja, Gud. I bokrullen står det skrivet om mig. 
Först säger han: Offer och gåvor, brännoffer och syndoffer ville du inte ha, de gladde dig inte, fastän de frambärs enligt lagen. 
Sedan säger han: Se, jag har kommit för att göra din vilja. Han upphäver det första för att upprätta det andra. 
Och i kraft av den viljan är vi helgade, genom att Jesu Kristi kropp har offrats en gång för alla. 
Alla andra präster står och förrättar sin tjänst dag efter dag och bär gång på gång fram samma offer som aldrig kan ta bort synderna. 
Men Jesus har framburit ett enda syndoffer för alla tider, och han har sedan satt sig på Guds högra sida 
och väntar nu på att hans fiender ska läggas som en pall under hans fötter. 
Med ett enda offer har han för all framtid fullkomnat dem som helgas. 
Även den helige Ande vittnar om detta för oss. Först säger han: 
Detta är det förbund som jag efter denna tid ska sluta med dem. Och sedan säger Herren: Jag ska lägga mina lagar i deras hjärtan och skriva dem i deras sinnen, 
och deras synder och överträdelser ska jag aldrig mer minnas. 
Och där synderna är förlåtna behövs det inte längre något syndoffer. 
Bröder, i kraft av Jesu blod kan vi därför frimodigt gå in i det allra heligaste 
på den nya och levande väg som han öppnat för oss genom förhänget, det vill säga sin kropp. 
Vi har en stor överstepräst över Guds hus. 
Låt oss därför gå fram med ärligt hjärta i trons fulla visshet, med hjärtat renat från ont samvete och med kroppen badad i rent vatten. 
Låt oss orubbligt hålla fast vid hoppets bekännelse, för han som har gett oss löftet är trofast. 
Låt oss ge akt på varandra och sporra varandra till kärlek och goda gärningar. 
Och låt oss inte överge våra sammankomster, så som några brukar göra, utan i stället uppmuntra varandra, och det så mycket mer som ni ser att dagen närmar sig. 
För om vi fortsätter att synda med vett och vilja efter att ha fått kunskap om sanningen, då finns det inte längre något offer för synderna, 
utan bara en fruktansvärd väntan på domen och en rasande eld som ska förtära motståndarna. 
Den som förkastar Mose lag ska utan förbarmande dö om två eller tre vittnar mot honom. 
Hur mycket strängare straff tror ni då inte den förtjänar som trampar på Guds Son, föraktar det förbundsblod som har helgat honom, och som kränker nådens Ande? 
Vi känner honom som har sagt: Min är hämnden, jag ska utkräva den, och dessutom: Herren ska döma sitt folk. 
Det är fruktansvärt att falla i den levande Gudens händer. 
Kom ihåg den första tiden när ljuset nådde er. Ni fick utstå hård kamp och mycket lidande. 
Dels blev ni hånade och plågade och gjorda till offentligt åtlöje, dels stod ni sida vid sida med andra som behandlades så. 
Ni led med fångarna och accepterade med glädje att bli fråntagna era ägodelar, eftersom ni visste att ni ägde något som är bättre och bestående. 
Så kasta inte bort er frimodighet, den ger stor lön. 
Ni behöver uthållighet för att göra Guds vilja och få vad han har lovat. 
För: Ännu en kort liten tid, så kommer han som ska komma, och han ska inte dröja. 
Min rättfärdige ska leva av tro. Men drar han sig undan, har min själ ingen glädje i honom. 
Men vi tillhör inte dem som drar sig undan och går förlorade, utan dem som tror och vinner sina själar. 
