Markusevangeliet.
14.
Det var nu två dagar kvar till påsken och det osyrade brödets högtid. Översteprästerna och de skriftlärda sökte efter ett sätt att gripa Jesus med list och döda honom. 
Men de sade: "Inte under högtiden, då kan det bli upplopp bland folket." 
När Jesus var i Betania och låg till bords i Simon den spetälskes hus, kom det en kvinna som hade en alabasterflaska med dyrbar äkta nardusolja. Hon bröt upp flaskan och hällde ut oljan över hans huvud. 
Några blev upprörda och sade till varandra: "Varför detta slöseri med oljan? 
Den kunde man ha sålt för mer än tre hundra denarer och gett till de fattiga." Och de grälade på henne. 
Men Jesus sade: "Låt henne vara! Varför besvärar ni henne? Hon har gjort en god gärning mot mig. 
De fattiga har ni alltid hos er, och ni kan göra gott mot dem när ni vill. Men mig har ni inte alltid. 
Hon har gjort vad hon kunde, hon har i förväg smort min kropp för begravningen. 
Jag säger er sanningen: Överallt i hela världen där evangeliet förkunnas ska man också berätta vad hon gjorde och komma ihåg henne." 
Men Judas Iskariot, en av de tolv, gick bort till översteprästerna för att utlämna Jesus åt dem. 
När de hörde det, blev de glada och lovade att ge honom pengar. Sedan sökte han efter ett lämpligt tillfälle att förråda honom. 
På första dagen i det osyrade brödets högtid, när man slaktade påskalammet, frågade hans lärjungar honom: "Vart vill du att vi ska gå och göra i ordning så att du kan äta påskalammet?" 
Då sände han i väg två av sina lärjungar och sade till dem: "Gå in i staden. Där ska ni mötas av en man som bär en vattenkruka. Följ honom. 
Där han går in ska ni säga till husets ägare: Mästaren frågar: Var är mitt gästrum där jag kan äta påskalammet med mina lärjungar? 
Då ska han visa er en stor sal på övervåningen som står inredd och färdig. Gör i ordning för oss där." 
Lärjungarna gick och kom in i staden, och de fann att det var som Jesus hade sagt. Och de gjorde i ordning påskalammet. 
När det blev kväll kom Jesus dit med de tolv. 
Medan de låg till bords och åt, sade Jesus: "Jag säger er sanningen: En av er kommer att förråda mig, en som äter med mig." 
Då blev de bedrövade och frågade honom en efter en: "Det är väl inte jag?" 
Jesus svarade dem: "Det är en av de tolv, den som doppar i skålen tillsammans med mig. 
Människosonen går bort som det står skrivet om honom, men ve den människa genom vilken Människosonen blir förrådd! Det hade varit bättre för den människan att aldrig ha blivit född." 
Medan de åt tog Jesus ett bröd, tackade Gud, bröt det och gav åt dem och sade: "Ta detta, det är min kropp." 
Och han tog en bägare, tackade Gud och gav åt dem, och de drack alla ur den. 
Och han sade till dem: "Detta är mitt blod, förbundsblodet, som blir utgjutet för många. 
Jag säger er sanningen: Jag ska inte dricka av vinstockens frukt förrän den dag då jag dricker det nytt i Guds rike." 
När de sedan hade sjungit lovsången, gick de ut till Olivberget. 
Jesus sade till dem: "Ni kommer alla att överge mig. Det står skrivet: Jag ska slå herden, och fåren ska skingras. 
Men när jag har uppstått, ska jag gå före er till Galileen." 
Då sade Petrus till honom: "Även om alla andra överger dig, så ska jag inte göra det." 
Jesus svarade: "Jag säger dig sanningen: Just denna natt, innan tuppen gal två gånger, kommer du att tre gånger förneka mig." 
Men Petrus försäkrade ännu ivrigare: "Även om jag måste dö med dig kommer jag aldrig att förneka dig!" Samma sak sade alla de andra också. 
De kom till en plats som kallas Getsemane. Jesus sade till sina lärjungar: "Sätt er här medan jag ber." 
Han tog med sig Petrus, Jakob och Johannes, och han greps av bävan och ångest 
och sade till dem: "Min själ är djupt bedrövad, ända till döds. Stanna här och vaka." 
Han gick lite längre fram och föll ner på marken och bad att om möjligt få bli förskonad från denna stund. 
Han sade: "Abba, Far! Allt är möjligt för dig. Ta den här bägaren ifrån mig. Men inte som jag vill, utan som du vill." 
När Jesus kom tillbaka fann han att de sov. Då sade han till Petrus: "Simon, sover du? Kunde du inte vaka en enda timme? 
Vaka och be att ni inte kommer i frestelse. Anden är villig, men köttet är svagt." 
Han gick bort igen och bad med samma ord. 
När han kom tillbaka fann han återigen att de sov. Deras ögon var tunga av sömn, och de visste inte vad de skulle svara honom. 
Sedan kom han tillbaka för tredje gången och sade till dem: "Sover ni än och vilar er? Det räcker, stunden har kommit. Nu överlämnas Människosonen i syndarnas händer. 
Res på er, nu går vi. Han som förråder mig är här." 
Medan han ännu talade kom Judas, en av de tolv, och med honom en folkhop med svärd och påkar från översteprästerna och de skriftlärda och de äldste. 
Förrädaren hade avtalat ett tecken med dem och sagt: "Den jag kysser är det. Grip honom och för bort honom under säker bevakning." 
När Judas kom, gick han genast fram till Jesus och sade: "Rabbi!" och kysste honom. 
Då grep de Jesus och höll fast honom. 
Men en av dem som stod bredvid drog sitt svärd och slog till mot översteprästens tjänare och högg av honom örat. 
Och Jesus sade till dem: "Som mot en rövare har ni gått ut med svärd och påkar för att gripa mig. 
Jag har varit hos er i templet varje dag och undervisat utan att ni grep mig. Men Skrifterna skulle uppfyllas." 
Då övergav alla honom och flydde. 
En ung man, klädd i ett linneskynke över bara kroppen, följde efter Jesus. Honom grep de tag i, 
men han lämnade linneskynket kvar och flydde därifrån naken. 
De förde Jesus till översteprästen, och där samlades alla översteprästerna och de äldste och de skriftlärda. 
Petrus följde efter Jesus på avstånd ända in på översteprästens gård. Där satt han sedan bland rättstjänarna och värmde sig vid elden. 
Översteprästerna och hela Stora rådet försökte få fram ett vittnesmål mot Jesus för att kunna döma honom till döden, men de fann inget. 
Många vittnade falskt mot honom, men deras vittnesmål stämde inte överens. 
Då trädde några fram och vittnade falskt mot honom och sade: 
"Vi har hört honom säga: Jag ska riva ner det här templet som är gjort av människohand, och på tre dagar bygga upp ett annat som inte är gjort av människohand." 
Men inte heller denna gång stämde deras vittnesmål överens. 
Då reste sig översteprästen och steg fram och frågade Jesus: "Svarar du inte på vad de vittnar mot dig?" 
Men Jesus var tyst och svarade inte. Återigen frågade översteprästen honom: "Är du Messias, den Välsignades son?" 
Jesus svarade: "Jag Är. Och ni ska få se Människosonen sitta på Maktens högra sida och komma bland himlens moln." 
Då rev översteprästen sönder sina kläder och sade: "Behöver vi några fler vittnen? 
Ni har hört hädelsen! Vad anser ni?" Alla dömde honom skyldig till döden. 
Några började spotta på honom, täckte över hans ansikte och slog honom med knytnävarna och sade: "Profetera!" Och rättstjänarna tog emot honom med slag i ansiktet. 
Medan Petrus var nere på gården kom en av översteprästens tjänsteflickor dit. 
När hon fick se Petrus där han satt och värmde sig, såg hon på honom och sade: "Du var också med den där Jesus från Nasaret." 
Men han nekade: "Jag vet inte vad du pratar om, jag förstår inte." Han gick ut på yttergården. Då gol tuppen. 
Tjänsteflickan såg honom och sade igen till dem som stod där: "Han är en av dem." 
Men Petrus nekade igen. Strax därefter sade de som stod där återigen till Petrus: "Visst är du en av dem. Du är ju galilé!" 
Men han började förbanna och svära: "Jag känner inte den där mannen som ni talar om!" 
Och strax gol tuppen för andra gången. Då kom Petrus ihåg orden som Jesus hade sagt till honom: "Innan tuppen gal två gånger ska du tre gånger förneka mig." Och han brast i gråt. 
