Lukasevangeliet.
5.
En gång stod Jesus vid Gennesarets sjö, och folket trängde sig inpå honom för att få höra Guds ord. 
Då såg han två båtar ligga vid stranden. De som fiskade hade lämnat dem och höll på att skölja näten. 
Jesus steg i en av båtarna, den som tillhörde Simon, och bad honom lägga ut lite från land. Sedan satte han sig och undervisade folket från båten. 
När han hade slutat tala, sade han till Simon: "Gå ut på djupet och lägg ut era nät till fångst." 
Simon svarade: "Mästare, vi har arbetat hela natten och inte fått något. Men på ditt ord ska jag lägga ut näten." 
De gjorde så, och de fick så mycket fisk att näten höll på att brista. 
Då vinkade de åt sina vänner i den andra båten att komma och hjälpa dem. Och de kom och fyllde båda båtarna så att de var nära att sjunka. 
När Simon Petrus såg detta, föll han ner vid Jesu knän och sade: "Gå bort från mig, Herre! Jag är en syndig människa." 
Han och alla som var med honom hade gripits av bävan inför fångsten de hade fått, 
även Jakob och Johannes, Sebedeus söner som fiskade i lag med Simon. Men Jesus sade till Simon: "Var inte rädd. Från och med nu ska du fånga människor." 
Då drog de upp båtarna på land, lämnade allt och följde honom. 
När Jesus var i en av städerna fanns där en man som var full av spetälska. Mannen fick se Jesus och föll ner på sitt ansikte och vädjade: "Herre, om du vill, så kan du göra mig ren." 
Då räckte Jesus ut handen, rörde vid honom och sade: "Jag vill. Bli ren!" Genast försvann spetälskan från honom. 
Jesus befallde honom att inte berätta det för någon: "Gå i stället och visa dig för prästen och bär fram det offer för din rening som Mose har föreskrivit. Det blir ett vittnesbörd för dem." 
Men ryktet om Jesus spreds ännu mer, och stora skaror samlades för att lyssna till honom och bli botade från sina sjukdomar. 
Men han drog sig ofta undan ut i ödemarken och bad. 
En dag när Jesus undervisade satt där fariseer och laglärare som hade kommit från alla byar i Galileen och Judeen och från Jerusalem. Och han hade Herrens kraft att bota. 
Då kom några män som bar en förlamad man på en bår. De försökte komma in med honom och lägga ner honom framför Jesus. 
Men när de för folkmassans skull inte fann något sätt att komma in med honom, gick de upp på taket och firade ner honom på båren mellan takteglen, mitt framför Jesus. 
Jesus såg deras tro och sade: "Min vän, du har fått förlåtelse för dina synder." 
De skriftlärda och fariseerna tänkte: "Vad är det för en hädare? Vem kan förlåta synder utom Gud?" 
Men Jesus förstod deras tankar och svarade dem: "Vad är det ni tänker i era hjärtan? 
Vad är lättast, att säga: Du har fått förlåtelse för dina synder, eller att säga: Res dig och gå? 
Men för att ni ska veta att Människosonen har makt här på jorden att förlåta synder, säger jag dig" – och nu talade han till den lame: "Res dig, ta din bår och gå hem!" 
Genast ställde han sig upp i allas åsyn, tog det som han legat på och gick hem medan han prisade Gud. 
Alla blev utom sig av häpnad och prisade Gud, och de fylldes av fruktan och sade: "Det vi har sett i dag är ofattbart!" 
Sedan gick Jesus ut, och han såg en tullindrivare som hette Levi sitta vid tullhuset. Han sade till honom: "Följ mig!" 
Då lämnade Levi allt och reste sig och följde honom. 
Levi ordnade en stor fest för Jesus i sitt hem, och en stor mängd tullindrivare och andra låg till bords med dem. 
Fariseerna och deras skriftlärda kritiserade hans lärjungar och frågade: "Varför äter och dricker ni med tullindrivare och syndare?" 
Jesus svarade dem: "Det är inte de friska som behöver läkare utan de sjuka. 
Jag har inte kommit för att kalla rättfärdiga till omvändelse, utan syndare." 
De sade till honom: "Johannes lärjungar fastar ofta och ber böner, likaså fariseernas, men dina äter och dricker." 
Jesus sade till dem: "Ni kan väl inte få bröllopsgästerna att fasta medan brudgummen är hos dem? 
Men det ska komma dagar då brudgummen tas ifrån dem, och då under de dagarna kommer de att fasta." 
Han berättade också en liknelse för dem: "Ingen skär en lapp från en ny mantel och sätter den på en gammal. I så fall skulle han förstöra den nya manteln, och lappen från den nya skulle inte passa på den gamla. 
Och ingen häller nytt vin i gamla säckar. I så fall skulle det nya vinet spränga säckarna, och vinet skulle rinna ut och säckarna bli förstörda. 
Nej, nytt vin ska hällas i nya säckar. 
Och ingen som har druckit gammalt vin vill ha nytt, för han säger: Det gamla är bäst." 
