Predikaren.
7.
För vem vet vad som är gott för människan i livet under hennes förgängliga livsdagar där hon lever som en skugga? Och vem kan säga en människa vad som kommer att ske efter henne under solen? 
Bättre gott namn än god salva, och bättre dödens dag än födelsens dag. 
Bättre gå till sorgehus än till gästabud, för det är slutet för alla människor, och den som lever bör ta det till hjärtat. 
Bättre sorg än skratt, av plågat ansikte mår hjärtat bra. 
De visas hjärtan är i sorgens hus, dårarnas hjärtan i glädjens hus. 
Bättre höra den vises tillrättavisning än höra dårars sång, 
för dårens skratt är som sprakandet av törne under grytan. Också det är förgängligt. 
Oärlig vinst gör den vise till en dåre, mutor fördärvar hjärtat. 
Bättre slutet på en sak än dess början, bättre tålmodig än högmodig. 
Var inte snar till vrede, för vrede bor i dårars bröst. 
Fråga inte: Varför var det bättre förr? Det är inte av vishet du frågar så. 
Vishet är lika gott som ett arv, en förmån för dem som ser solen. 
Vishetens beskydd är som pengars beskydd. Men kunskapens fördel är att visheten ger liv åt sin ägare. 
Se på Guds verk: Vem kan göra rakt det han har gjort krokigt? 
På glädjens dag ska du vara glad, på olyckans dag ska du tänka på att Gud har gjort både den ena och den andra, för att människan inte ska förstå vad som kommer efter henne. 
Allt har jag sett under mina förgängliga dagar: Den rättfärdige går under i sin rättfärdighet, den ogudaktige lever länge i sin ondska. 
Var inte alltför rättfärdig och inte alltför vis. Varför förstöra dig själv? 
Var inte alltför ogudaktig och inte dåraktig. Varför dö före din tid? 
Det är bäst att hålla fast vid det ena utan att släppa det andra, för den som fruktar Gud finner en väg ut ur allt detta. 
Visheten gör den vise starkare än tio mäktiga i staden. 
För det finns ingen rättfärdig människa på jorden som gör det goda och aldrig syndar. 
Fäst dig inte vid allt som människor säger, så hör du inte att din tjänare förbannar dig. 
Ditt hjärta vet ju att du själv många gånger har förbannat andra. 
Allt detta har jag prövat genom vishet. Jag sade: ”Jag vill bli vis.” Men visheten var fjärran från mig. 
Det som är långt borta och mycket djupt, vem finner det? 
Och jag vände mitt hjärta till att förstå, utforska, söka vishet och sammanhang. Jag ville förstå att ondska är dårskap och dåraktighet galenskap. 
Och jag fann: Bittrare än döden är den kvinna vars hjärta är snaror och nät, vars händer är bojor. Den som är god inför Gud kommer undan henne, men syndaren fångas av henne. 
Se, detta fann jag, säger Predikaren, när jag lade det ena till det andra för att få sammanhang, 
något som min själ ännu söker men inte har funnit. En man bland tusen har jag funnit, men någon kvinna bland alla dessa har jag inte funnit. 
Se, bara detta har jag funnit: Gud skapade människan rak, men de har tänkt ut många påhitt. 
