Nehemja.
11.
Folkets furstar bodde i Jerusalem. Det övriga folket kastade lott för att på så sätt var tionde man skulle utses att bo i Jerusalem, den heliga staden, medan nio tiondelar skulle bo i de andra städerna. 
Folket välsignade alla som frivilligt bosatte sig i Jerusalem. 
Detta är de huvudmän i provinsen som bodde i Jerusalem. Men i Juda städer bodde var och en i den stad där han hade sin ärvda besittning: vanliga israeliter, präster, leviter och tempeltjänare, likaså ättlingarna till Salomos tjänare. 
I Jerusalem bodde en del av Juda barn och en del av Benjamins barn. Av Juda barn: Ataja, son till Ussia, son till Sakarja, son till Amarja, son till Shefatja, son till Mahalalel, av Peres barn, 
Maaseja, son till Baruk, son till Kol-Hose, son till Hasaja, son till Adaja, son till Jojarib, son till Sakarja, shilonitens son. 
Peres ättlingar som bodde i Jerusalem utgjorde tillsammans 468 vapenföra män. 
Dessa var Benjamins barn: Sallu, son till Meshullam, son till Joed, son till Pedaja, son till Kolaja, son till Maaseja, son till Itiel, son till Jesaja, 
och närmast efter honom Gabbaj och Sallaj, 928. 
Joel, Sikris son, var ledare för dem, och Juda, Hassenuas son, var den andre i befälet över staden. 
Av prästerna: Jedaja, Jojaribs son, Jakin, 
Seraja, son till Hilkia, son till Meshullam, son till Sadok, son till Merajot, son till Ahitub, fursten i Guds hus, 
och deras bröder, som utförde arbetena i huset, 822. Vidare Adaja, son till Jeroham, son till Pelaja, son till Amsi, son till Sakarja, son till Pashur, son till Malkia, 
och hans bröder, huvudmän för familjer, 242. Vidare Amassaj, son till Asarel, son till Asaj, son till Meshillemot, son till Immer, 
och deras bröder, tappra och kraftfulla män, 128. Ledare för dem var Sabdiel, Haggedolims son. 
Av leviterna: Shemaja, son till Hashub, son till Asrikam, son till Hashabja, son till Bunni, 
och Shabbetaj och Josabad, som hade uppsikten över de yttre arbetena vid Guds hus och hörde till leviternas huvudmän, 
vidare Mattanja, son till Mika, son till Sabdi, son till Asaf, sångledaren som vid bönen tog upp lovsången, Bakbukja, den av hans bröder som var närmast efter honom, och Abda, son till Shammua, son till Galal, son till Jedutun. 
Leviterna i den heliga staden utgjorde tillsammans 284. 
Dörrvakterna, Ackub, Talmon och deras bröder, som höll vakt vid portarna, var 172. 
De övriga israeliterna, prästerna och leviterna bodde i alla de andra städerna i Juda, var och en i sin arvedel. 
Men tempeltjänarna bodde på Ofel, och Siha och Gishpa hade uppsikten över tempeltjänarna. 
Ledare bland leviterna i Jerusalem vid arbetena i Guds hus var Ussi, son till Bani, son till Hashabja, son till Mattanja, son till Mika, av Asafs barn, sångarna. 
En kunglig förordning var utfärdad angående dem, och en bestämd ordning var för varje dag fastställd för sångarna. 
Petaja, Meshesabels son, av Judas son Seras barn, var kungens högra hand i varje sak som rörde folket. 
I byarna med tillhörande åkrar bodde också en del av Juda barn: I Kirjat-Arba med underlydande orter, i Dibon med underlydande orter, i Jekabseel med dess byar, 
vidare i Jeshua, Molada, Bet-Pelet 
och Hasar-Shual, och i Beer-Sheba med underlydande orter, 
Siklag och i Mekona med underlydande orter, 
En-Rimmon, Sorga, Jarmut, 
Sanoa, Adullam med deras byar, i Lakish med dess åkrar, i Aseka med underlydande orter. De slog sig ner från Beer-Sheba ända till Hinnoms dal. 
Benjamins barn hade sina boningsorter från Geba: i Mikmas och Aja, likaså i Betel med underlydande orter, 
i Anatot, Nob, Ananja, 
Hasor, Rama, Gittajim, 
Hadid, Seboim, Neballat, 
Lod, Ono och Timmermansdalen. 
Av leviterna blev några avdelningar från Juda räknade till Benjamin. 
