Psaltaren.
65.
För körledaren. En psalm av David, en sång. 
Gud, dig lovar man i stillhet i Sion. Till dig uppfyller man löften. 
Du som hör bön, till dig kommer alla människor. 
Synderna är mig övermäktiga, du är den som sonar våra brott. 
Salig är den som du utväljer, som får komma dig nära och bo i dina gårdar. Låt oss mättas av det goda i ditt hus, det heliga i ditt tempel. 
Du bönhör oss i rättfärdighet med förunderliga gärningar, du vår frälsnings Gud, du tillflykt för jordens alla ändar och för havet i fjärran. 
Du gör bergen fasta med din makt, du är rustad med kraft. 
Du stillar havens brus, böljornas brus och folkens oro. 
De som bor vid jordens ändar häpnar för dina tecken, öster och väster fyller du med jubel. 
Du tar hand om jorden och vattnar den, du gör den mycket rik. Guds flod är full av vatten. Du skaffar säd åt människorna när du så bereder jorden. 
Du vattnar dess fåror och jämnar det plöjda, du mjukar upp den med skurar och välsignar dess gröda. 
Du kröner året med ditt goda, dina spår dryper av rikedom. 
Vildmarkens beten dryper, höjderna klär sig i glädje, 
ängarna fylls av hjordar och dalarna täcks med säd. Man ropar av glädje och sjunger. 
