Jesaja.
21.
Profetia om Öknen vid havet. Likt en storm som far fram i Negev kommer det från öknen, från det fruktansvärda landet. 
En hemsk syn har uppenbarats för mig: "Bedragaren bedrar, plundraren plundrar. Dra upp, Elam! Träng på, Mediens folk! På all suckan ska jag göra slut." 
Därför är mina höfter fulla av smärta, jag har gripits av ångest som en födande kvinnas ångest. Jag är nertryckt så att jag inte kan höra, jag är bestört så att jag inte kan se. 
Mitt hjärta är utom sig, bävan överväldigar mig. Skymningen som jag längtade efter får mig att darra. 
Man dukar bordet, sätter ut vakt, äter och dricker. Res er, ni furstar! Smörj era sköldar! 
För så har Herren sagt till mig: "Gå och ställ ut en väktare. Han ska meddela vad han ser. 
Ser han ett tåg av ryttare i par, ryttare på åsnor och på kameler, ska han ge noga akt, mycket noga. 
Han började ryta som ett lejon: "Herre, här står jag ständigt på vakt, dagen lång, jag står här på min post natt efter natt. 
Och se, här kommer en vagn med män och ryttare i par!" Och han tog till orda och sade: "Det har fallit! Babel har fallit! Alla dess avgudabilder är slagna till marken." 
Du mitt krossade och söndertröskade folk, vad jag har hört från Herren Sebaot, Israels Gud, det har jag förkunnat för er. 
Profetia om Duma. Man ropar till mig från Seir: "Väktare, vad är kvar av natten? Väktare, vad är kvar av natten?" 
Väktaren svarar: "Morgon kommer, ändå är det natt. Vill ni fråga mer, så fråga. Kom tillbaka igen." 
Profetia om Arabien. Ni ska bo i Arabiens vildmark, ni karavaner från Dedan. 
Möt de törstande med vatten. De som bor i Temas land ska möta flyktingarna med bröd, 
för de flyr undan svärd, undan draget svärd och spänd båge, undan krigets tunga börda. 
För så har Herren sagt till mig: Inom ett år, så som daglönaren räknar året, ska all Kedars härlighet vara borta, 
och få ska vara kvar av de många bågskyttarna, Kedars väldiga krigare. För så har Herren, Israels Gud, talat. 
