Psaltaren.
48.
En sång, en psalm av Koras söner. 
Stor är Herren och högt lovad i vår Guds stad, på sitt heliga berg. 
Skönt höjer det sig, hela jordens fröjd, Sions berg längst upp i norr, den store kungens stad. 
Gud bor i dess borgar, känd som en tillflykt. 
Se, kungarna slog sig ihop, de ryckte fram tillsammans. 
De såg, de häpnade, förskräcktes och flydde. 
De greps där av bävan, av vånda som en födande kvinna, 
som när östanvinden krossade Tarshishskeppen. 
Det vi har hört om, det fick vi se i Herren Sebaots stad, i vår Guds stad. Gud bevarar den till evig tid. Sela 
Vi tänker, o Gud, på din nåd här i ditt tempel. 
Liksom ditt namn, o Gud, når ditt lov till jordens ändar. Din högra hand är full av rättfärdighet. 
Sions berg gläder sig, Juda döttrar jublar över dina domar. 
Tåga runt Sion, vandra omkring det, räkna dess torn! 
Lägg märke till dess murar, gå igenom dess borgar så att ni kan berätta för kommande släkten 
att sådan är Gud, vår Gud, alltid och för evigt. Han ska leda oss bortom döden. 
