Psaltaren.
17.
En bön av David. Herre, hör en rättfärdig sak! Lyssna till mitt rop, vänd ditt öra till min bön. Den kommer inte från falska läppar. 
Från dig kommer min dom, dina ögon ser vad som är rätt. 
Du prövar mitt hjärta, du utforskar det om natten, du rannsakar mig men finner inget. Ingen ond tanke går ut ur min mun. 
Vad människor än gör aktar jag mig för de våldsammas vägar genom dina läppars ord. 
Mina steg går stadigt på dina stigar, mina fötter stapplar inte. 
Jag ropar till dig, för du, Gud, kommer att svara mig. Vänd ditt öra till mig och hör mina ord! 
Visa din underbara nåd, du som med din högra hand frälser dem som flyr till dig från sina förföljare. 
Bevara mig som din ögonsten, beskydda mig i dina vingars skugga 
från de gudlösa som vill förgöra mig, från mina dödsfiender som omringar mig. 
De stänger sitt förhärdade hjärta, de tar stora ord i sin mun. 
Nu är de runt mig var vi än går, de siktar med sina ögon för att slå mig till marken. 
De liknar ett rovlystet lejon, ett ungt lejon som ligger på lur. 
Res dig, Herre! Gå emot honom, slå ner honom! Rädda min själ med ditt svärd från den gudlöse, 
med din hand från människorna, Herre, från denna världens människor som har sin del i detta livet. Du fyller deras buk med dina gåvor, de har söner i mängd och lämnar sitt överflöd till sina barn. 
Men jag ska få se ditt ansikte i rättfärdighet, jag ska mättas av din åsyn när jag vaknar. 
