Psaltaren.
12.
För körledaren, till sheminít. En psalm av David. 
Fräls, Herre! De fromma är borta, de trofasta är försvunna bland människors barn. 
De ljuger för varandra, de talar med hala läppar och dubbelt hjärta. 
Herre, utrota alla hala läppar och tungan som talar stora ord, 
dem som säger: "Med vår tunga har vi makt, våra läppar är med oss. Vem är herre över oss?" 
"De svaga förtrycks och de fattiga klagar – nu griper jag in", säger Herren, "jag ska ge frälsning åt den som längtar efter det." 
Herrens ord är rena ord, silver luttrat i degel av jord, renat sju gånger. 
Du, Herre, ska bevara dem, du ska för evigt beskydda dem från detta släkte. 
Runt omkring går gudlösa fram, när det usla hålls högt bland människors barn. 
