Galaterbrevet.
4.
Jag menar: så länge arvingen är omyndig är det ingen skillnad mellan honom och en slav, trots att han är ägare till allt. 
Han står under förmyndare och förvaltare fram till den dag som hans far har bestämt. 
På samma sätt var det med oss. Så länge vi var omyndiga var vi slavar under världens makter. 
Men när tiden var inne sände Gud sin Son, född av kvinna och ställd under lagen, 
för att friköpa dem som stod under lagen så att vi skulle få söners rätt. 
Och eftersom ni är söner har Gud sänt i våra hjärtan sin Sons Ande, som ropar: "Abba! Far!" 
Alltså är du inte längre slav utan son. Och är du son är du också arvinge, insatt av Gud. 
Förr, när ni inte kände Gud, var ni slavar under gudar som egentligen inte är några gudar. 
Men nu när ni känner Gud, eller än mer är kända av Gud, hur kan ni då vilja vända tillbaka till dessa svaga och fattiga makter och bli slavar under dem igen? 
Ni håller noga reda på dagar och månader och särskilda tider och år. 
Jag är rädd att jag kanske har ansträngt mig förgäves bland er. 
Bröder, jag ber er: bli som jag, för jag blev som ni. Ni har inte gjort mig något ont. 
Ni vet att det var på grund av kroppslig svaghet som jag första gången kom att predika evangeliet för er. 
Trots att min svaga kropp var en prövning för er visade ni varken förakt eller avsky för mig, utan ni tog emot mig som en Guds ängel, som Kristus Jesus. 
Var är nu er lovprisning? Jag kan intyga att ni då hade rivit ut era ögon och gett dem till mig om ni kunnat. 
Har jag nu blivit er fiende genom att säga er sanningen? 
Dessa människor brinner för er men inte på ett gott sätt, utan de vill skilja er från oss för att ni ska brinna för dem. 
Det är bra att brinna för det som är gott, det gäller alltid och inte bara när jag är hos er. 
Mina barn, som jag än en gång måste föda med smärta tills Kristus har formats i er, 
jag skulle önska att jag nu var hos er och kunde ändra mitt tonfall, för jag vet mig ingen råd med er. 
Säg mig, ni som vill stå under lagen: lyssnar ni inte till lagen? 
Där står skrivet att Abraham hade två söner, en med slavinnan och en med den fria hustrun. 
Slavinnans son var född på mänsklig väg, den fria hustruns son däremot i kraft av ett löfte. 
Detta har en djupare mening: de två kvinnorna är två förbund. Det ena kommer från berget Sinai och föder sina barn till slaveri, det är Hagar. 
Ordet Hagar står för Sinai berg i Arabien och motsvarar det nuvarande Jerusalem, eftersom det lever i slaveri med sina barn. 
Men det himmelska Jerusalem är fritt, och det är vår moder. 
Det står ju skrivet: Jubla, du ofruktsamma som inte föder barn, brist ut i jubel och ropa av fröjd, du som inte känner födslovärkar, för den ensamma har många barn, fler än den som har en man. 
Ni, bröder, är löftets barn liksom Isak. 
Och som det var då, att han som var född på mänsklig väg förföljde den som var född på Andens sätt, så är det också nu. 
Men vad säger Skriften? Driv ut slavinnan och hennes son, för slavinnans son ska inte ärva tillsammans med den fria hustruns son. 
Alltså, bröder, är vi inte barn till slavinnan utan till den fria hustrun. 
