Jesaja.
46.
Bel sjunker ner, Nebo måste böja sig, deras bilder läggs på djur och boskap. De som ni bar på är en belastning, en börda för den trötte. 
Tillsammans sjunker de ihop och böjer sig. De kan inte rädda bördan, de måste själva gå i fångenskap. 
Så hör på mig, ni av Jakobs hus, alla ni som är kvar av Israels folk, ni som har varit lagda på mig från moderlivet, burna av mig ända från modersskötet. 
Jag Är densamme tills ni blir gamla, och jag ska bära er ända tills ni blir grå. Jag har gjort det förut, och jag kommer att lyfta, bära och rädda er. 
Med vem vill ni likna och jämföra mig? Med vem vill ni jämställa mig, så att vi skulle vara lika? 
Man skakar ut guld ur börsen och väger upp silver på vågen. Man lejer en guldsmed för att göra det till en gud, som man faller ner för och tillber. 
Man lyfter upp den på axeln, bär bort den och sätter ner den på dess plats. Där står den och kan inte gå därifrån. Ropar någon till den, kan den inte svara och rädda honom ur hans nöd. 
Tänk på detta och fatta mod! Ta det till hjärtat, ni upproriska. 
Kom ihåg det som hänt för länge sedan, för jag är Gud, och det finns ingen annan Gud, ingen som jag. 
Jag förkunnar från början vad som ska komma och långt i förväg det som inte har skett. Jag säger: Mitt beslut ska förverkligas, allt jag vill kommer jag att göra. 
Jag kallar på örnen från öster, från fjärran land en man som verkställer mitt beslut. Vad jag talat låter jag ske, vad jag beslutat utför jag. 
Hör på mig, ni självsäkra, ni som är fjärran från rättfärdighet: 
Jag låter min rättfärdighet komma nära, den är inte långt borta, min frälsning dröjer inte. Jag ger frälsning i Sion, min härlighet åt Israel. 
