Psaltaren.
83.
En sång, en psalm av Asaf. 
Gud, var inte tyst, var inte stilla och stum, Gud! 
Se, dina fiender larmar och de som hatar dig höjer sina huvuden. 
De smider listiga planer mot ditt folk, de rådslår mot dem du beskyddar, 
de säger: "Kom, vi utrotar dem som folk så att ingen mer minns Israels namn!" 
Enigt rådslår de med varandra, de sluter förbund mot dig: 
Edoms tält och ismaeliterna, Moab och hagariterna, 
Gebal, Ammon och Amalek, filisteerna och Tyrus invånare. 
Även Assur ansluter sig till dem, han lånar sin arm åt Lots barn. Sela 
Gör med dem som med Midjan, som med Sisera och Jabin vid Kishons bäck 
när de förgjordes vid En-Dor och blev till gödsel på marken. 
Låt det gå deras stormän som Oreb och Seeb, och alla deras furstar som Seba och Salmunna, 
eftersom de säger: "Vi ska ta över Guds betesmarker!" 
Min Gud, låt dem bli som virvlande löv, som agnar för vinden! 
Som elden slukar skog och lågan sveder berg, 
så ska du jaga dem med din storm och skräckslå dem med ditt oväder. 
Fyll deras ansikten med skam så att de söker ditt namn, Herre. 
De ska skämmas i skräck till evig tid, de ska skämmas och gå under. 
Låt dem veta att du ensam bär namnet Herren, den Högste över hela jorden. 
