Hosea.
8.
Sätt basunen för din mun! Som en örn kommer fienden över Herrens hus, för de har brutit mitt förbund och syndat mot min lag. 
De ropar till mig: ”Min Gud! Vi i Israel känner dig.” 
Israel har förkastat det som är gott, därför ska fienden förfölja dem. 
De valde kungar som inte var från mig, de tillsatte furstar som jag inte erkände. Av sitt silver och guld gjorde de sig avgudar till sin egen undergång. 
Din kalv är förkastlig, Samaria. Min vrede är upptänd mot dem. Hur länge ska de vara oförmögna till renhet? 
Kalven är från Israel, en hantverkare har gjort den, den är ingen gud. Samarias kalv ska krossas till smulor. 
Vind sår de, och storm ska de skörda. Säd ska de inte få, deras gröda ska inte ge föda, och ger den någon ska främlingar sluka den. 
Israel blir uppslukad. De räknas nu bland hednafolken som ett kärl ingen vill ha, 
för de drog bort till Assur likt en vildåsna som går sin egen väg. Efraim har lejt sig älskare. 
Men hur de än köpslår bland folken ska jag nu samla dem och låta dem börja en tid av ringhet, förtryckta av furstarnas kung. 
Efraim har gjort sig många altaren åt synden, därför ska hans altaren bli honom till synd. 
Jag har skrivit mycket till honom i min undervisning, men den betraktas som något främmande. 
De offrar kött som offergåvor åt mig och äter, men Herren tar inte emot dem. Nu ska han komma ihåg deras skuld och straffa dem för deras synder. De ska få vända tillbaka till Egypten. 
Israel har glömt sin skapare och byggt tempel, och Juda har uppfört många befästa städer. Jag ska sända en eld mot hans städer, och den ska förtära deras borgar. 
