Amos.
6.
Ve de trygga på Sion, de självsäkra på Samarias berg, de förnämsta i det främsta folket som Israels hus vänder sig till! 
Dra bort till Kalne och se efter, gå därifrån till Stora Hamat och sedan ner till filisteernas Gat. Är de bättre än rikena här, eller är deras område större än ert område? 
Ni skjuter ifrån er den onda dagen men låter våldet härska hos er. 
Ni vilar på divaner av elfenben och latar er på era bäddar. Ni äter lamm ur hjorden och kalvar från gödstallet. 
Ni skrålar till harpans ljud och tänker ut nya musikinstrument som David. 
Ni dricker vin ur stora skålar och smörjer er med de finaste oljorna, men bekymrar er inte om Josefs skada. 
Därför ska de nu vara först att föras bort i fångenskap. Då är det slut med skrålet från dem som latade sig. 
Herren Gud har svurit vid sig själv, säger Herren Gud Sebaot: Jag avskyr Jakobs stolthet och hatar hans borgar. Jag ska utlämna staden med allt som finns i den. 
Och det ska ske att om tio män lämnas kvar i samma hus, ska de alla dö. 
När en släkting och likbrännare vill ta ut benen ur huset och ropar till den som är inne i huset: ”Har du någon mer där?” och han svarar: ”Ingen”, så ska han säga: ”Tyst! Herrens namn får inte nämnas.” 
För se, på Herrens befallning ska det stora huset slås i stycken och det lilla huset i spillror. 
Springer hästar på klippor eller plöjer man där med oxar? Men ni har förvandlat rätten till gift och rättfärdighetens frukt till malört. 
Ni gläder er över Lo-Debar och säger: ”Har vi inte intagit Karnajim med vår egen kraft?” 
För se, ni av Israels hus, jag ska uppväcka ett folk mot er, säger Herren Gud Sebaot. Och de ska ansätta er från infartsvägen mot Hamat ända till Arabasänkan. 
