Sakarja.
7.
I kung Darejaveshs fjärde regeringsår kom Herrens ord till Sakarja, på fjärde dagen i nionde månaden, som är månaden Kislev. 
Från Betel hade då Sareser och Regem-Melek med sina män blivit sända för att bönfalla inför Herren 
och fråga prästerna i Herren Sebaots hus och profeterna följande: ”Ska jag gråta och fasta i femte månaden, som jag har gjort i många år?” 
Då kom Herrens ord till mig. Han sade: 
”Säg till allt folket i landet och till prästerna: När ni under sjuttio år har fastat och klagat i femte och sjunde månaden, är det då för mig ni har fastat? 
Och när ni äter och dricker, är det inte då för er själva som ni äter och dricker? 
Är inte detta de ord som Herren predikade genom forna tiders profeter, när Jerusalem ännu levde i lugn och ro med sina städer omkring sig och Sydlandet och Låglandet ännu var bebodda?” 
Och Herrens ord kom till Sakarja. Han sade: 
Så säger Herren Sebaot: ”Döm rätta domar och visa varandra godhet och barmhärtighet. 
Förtryck inte änkan och den faderlöse, främlingen och den fattige, och tänk inte ut ont mot varandra i era hjärtan.” 
Men de ville inte lyssna på detta utan var upproriska och stängde sina öron så att de inte hörde. 
De gjorde sina hjärtan hårda som diamant så att de inte hörde den undervisning och de ord som Herren Sebaot genom sin Ande hade sänt genom forna tiders profeter. Därför kom stor vrede från Herren Sebaot. 
Och liksom de inte ville höra när han ropade, vill jag inte höra när de ropar, sade Herren Sebaot. 
”Jag ska skingra dem genom en stormvind bland alla hednafolk som de inte känner.” Så har nu landet blivit öde efter dem, ingen kommer eller går, för de gjorde det ljuvliga landet till en ödemark. 
