Psaltaren.
147.
Halleluja! Det är gott att lovsjunga vår Gud, lovsång är ljuvligt och skönt. 
Herren bygger upp Jerusalem, han samlar Israels förskingrade. 
Han helar dem som har förkrossade hjärtan och förbinder deras sår. 
Han bestämmer stjärnornas antal, han nämner dem alla vid namn. 
Stor är vår Herre och väldig i kraft, hans förstånd är utan gräns. 
Herren stöder de ödmjuka, men de gudlösa slår han till jorden. 
Sjung till Herren med tacksamhet, lovsjung vår Gud till harpa! 
Han täcker himlen med moln och bereder regn åt jorden, han låter gräset gro på bergen 
och ger föda åt djuren, åt korpens ungar som ropar. 
Han har inte sin glädje i hästens styrka, inte sin fröjd i mannens snabbhet. 
Herren har sin glädje i dem som vördar honom, som hoppas på hans nåd. 
Jerusalem, prisa Herren, Sion, lova din Gud! 
Han stärker bommarna för dina portar, han välsignar dina barn i dig. 
Han ger dina gränser fred, han mättar dig med bästa vete. 
Han sänder sitt budskap till jorden, hans ord går ut med hast. 
Han låter snö falla som ull, sprider rimfrost som aska. 
Han kastar sitt hagel som smulor. Vem kan bestå inför hans köld? 
Han sänder sitt ord och det frusna smälter, han låter sin vind blåsa och vattnet strömmar. 
Han förkunnar sitt ord för Jakob, sina lagar och bud för Israel. 
Så har han inte gjort för något annat folk, de känner inte hans domar. Halleluja! 
