Romarbrevet.
7.
Eller vet ni inte, bröder – jag talar till sådana som känner lagen – att lagen råder över människan så länge hon lever? 
En gift kvinna är genom lagen bunden vid sin man så länge han lever. Men om mannen dör, är hon fri från den lag som band henne vid mannen. 
Om hon ger sig åt en annan man medan hennes man lever, kallas hon alltså äktenskapsbryterska. Men om mannen dör är hon fri från lagen, och då är hon ingen äktenskapsbryterska om hon ger sig åt en annan man. 
Så har också ni, mina bröder, genom Kristi kropp dödats från lagen så att ni tillhör en annan, honom som har uppstått från de döda, för att vi ska bära frukt åt Gud. 
Så länge vi levde i köttet var de syndiga begären som väcktes genom lagen verksamma i våra kroppar så att vi bar frukt åt döden. 
Men nu är vi lösta från lagen, eftersom vi har dött bort från det som höll oss fångna. Nu står vi i Andens nya tjänst och inte i bokstavens gamla tjänst. 
Vad ska vi då säga? Att lagen är synd? Verkligen inte! Men det var först genom lagen som jag lärde känna synden. Jag hade inte vetat vad begäret var om inte lagen hade sagt: Du ska inte ha begär. 
Men synden grep tillfället och väckte genom budordet alla slags begär i mig. Utan lag är synden död. 
En gång levde jag utan lag, men när budordet kom fick synden liv 
och jag dog. Det visade sig att budordet som skulle föra till liv ledde till död. 
Synden grep tillfället och bedrog mig genom budordet och dödade mig genom det. 
Alltså är lagen helig och budordet heligt, rätt och gott. 
Har då det som är gott blivit min död? Verkligen inte! Det var synden, för att den skulle avslöjas som synd. Den vållade min död genom det som är gott, för att synden genom budordet skulle avslöjas som synnerligen syndig. 
Vi vet att lagen är andlig. Men själv är jag köttslig, såld till slav under synden. 
Jag kan inte fatta att jag gör som jag gör. Det jag vill, det gör jag inte, men det jag hatar, det gör jag. 
Och om jag nu gör det jag inte vill, då erkänner jag att lagen är god. 
Men då är det inte längre jag som gör det, utan synden som bor i mig. 
Jag vet att det inte bor något gott i mig, det vill säga i mitt kött. Viljan finns hos mig, men inte förmågan att göra det goda. 
Det goda som jag vill gör jag inte, men det onda som jag inte vill, det gör jag. 
Men om jag gör det jag inte vill, då är det inte längre jag som gör det utan synden som bor i mig. 
Jag finner alltså den lagen för mig som vill göra det goda: att det onda finns hos mig. 
I min inre människa gläder jag mig över Guds lag, 
men i mina lemmar ser jag en annan lag som kämpar mot lagen i mitt sinne och gör mig till fånge under syndens lag i min kropp. 
Jag arma människa! Vem ska rädda mig från denna dödens kropp? 
Gud vare tack, genom Jesus Kristus, vår Herre! Alltså tjänar jag själv med mitt sinne Guds lag, men med köttet tjänar jag syndens lag. 
