Höga Visan.
7.
Vad dina fötter är vackra i sandaler, du furstedotter! Dina höfters rundning är som ett smycke, ett verk av en konstnärs händer. 
Din navel är en rundad skål, må vinet aldrig fattas! Din midja är en vetehög, omgiven av liljor. 
Dina bröst är som två killingar, tvillingar av en gasell. 
Din hals är som ett elfenbenstorn, dina ögon som dammarna i Heshbon vid Bat-Rabbimsporten. Din näsa är som Libanonstornet som vetter mot Damaskus. 
Ditt huvud höjer sig som Karmel, och ditt hårsvall är som purpur. Kungen är fångad i dess lockar. 
Vad du är skön och ljuv, du kärlek, så full av njutning! 
Din hållning är som palmens, dina bröst som druvklasar. 
Jag tänker: Jag vill upp i den palmen, jag vill gripa dess frukt. Låt dina bröst vara som druvklasar, din andedräkt som äppeldoft 
och din mun som ljuvaste vin. Vinet rinner rakt ner i min vän och fuktar de slumrandes läppar. 
Jag är min väns, och till mig står hans åtrå. 
Kom, min vän, vi går ut på fälten och övernattar i byarna. 
Vi går tidigt till vingårdarna och ser om vinstocken har fått skott, om knopparna öppnat sig och granatäppelträden gått i blom. Där vill jag ge dig min kärlek. 
Kärleksäpplena sprider sin doft, vid våra dörrar finns alla slags härliga frukter, både nya och gamla. Min vän, jag har sparat dem åt dig. 
