Psaltaren.
34.
Av David, när han spelade galen inför Abimelek, som drev bort honom så att han kom undan. 
Jag vill alltid prisa Herren, hans lov ska ständigt vara i min mun. 
Min själ ska vara stolt i Herren, de ödmjuka ska höra det och glädjas. 
Lova Herren med mig, låt oss upphöja hans namn tillsammans! 
Jag sökte Herren och han svarade mig, han räddade mig från allt som skrämde mig. 
De som ser upp till honom strålar av fröjd, deras ansikten behöver inte rodna av skam. 
Här är en plågad som ropade, och Herren hörde honom och frälste honom ur all hans nöd. 
Herrens ängel vakar runt dem som vördar honom, och han befriar dem. 
Smaka och se att Herren är god! Salig är den som flyr till honom. 
Vörda Herren, ni hans heliga, för de som vördar honom saknar ingenting. 
Unga lejon lider nöd och hungrar, men de som söker Herren saknar inget gott. 
Kom, barn, lyssna till mig! Jag ska lära er att vörda Herren. 
Är du en människa som älskar livet och vill se goda dagar? 
Vakta då din tunga från det som är ont, dina läppar från att tala svek. 
Undvik det onda och gör det goda, sök friden och följ den. 
Herrens ögon är vända till de rättfärdiga och hans öron till deras rop. 
Men Herrens ansikte är emot dem som gör det onda, för att utplåna minnet av dem från jorden. 
De rättfärdiga ropar och Herren hör, han räddar dem ur all deras nöd. 
Herren är nära dem som har ett förkrossat hjärta och frälser dem som har en bedrövad ande. 
Mycket får den rättfärdige lida, men Herren räddar honom ur allt. 
Han bevarar alla hans ben, inte ett enda av dem ska krossas. 
Ondskan blir den gudlöses död, och de som hatar den rättfärdige ska stå med skuld. 
Men Herren friköper sina tjänares själar, och ingen som flyr till honom ska stå med skuld. 
