Psaltaren.
42.
För körledaren. En vishetspsalm av Koras söner. 
Som hjorten längtar till vattenbäckar, så längtar min själ efter dig, o Gud. 
Min själ törstar efter Gud, efter den levande Guden. När får jag komma och träda fram inför Guds ansikte? 
Mina tårar är min mat dag och natt. Ständigt säger man till mig: "Var är din Gud?" 
Jag utgjuter min själ och minns hur jag gick bland folket, hur jag vandrade med dem till Guds hus, med jubelrop och tacksägelse i skaran av högtidsfirare. 
Varför så bedrövad, min själ, varför så orolig i mig? Hoppas på Gud. Jag ska åter få tacka honom, min frälsning och min Gud. 
Min själ är bedrövad i mig. Därför tänker jag på dig i Jordans land och på Hermons höjder, på Misars berg. 
Djup ropar till djup i dånet av dina vattenfall. Alla dina svallande böljor sköljer över mig. 
Om dagen sänder Herren sin nåd, och om natten är hans sång hos mig, en bön till mitt livs Gud. 
Jag vill säga till Gud, min klippa: "Varför har du glömt mig? Varför måste jag gå sörjande, trängd av fiender?" 
Det är som att man krossar mina ben när mina fiender hånar mig och ständigt frågar mig: "Var är din Gud?" 
Varför så bedrövad, min själ, varför så orolig i mig? Hoppas på Gud. Jag ska åter få tacka honom, min frälsning och min Gud. 
