Hesekiel.
29.
I det tionde året, på tolfte dagen i den tionde månaden kom Herrens ord till mig: 
”Människobarn, vänd ditt ansikte mot farao, Egyptens kung, och profetera mot honom och mot hela Egypten. 
Säg: Så säger Herren Gud: Jag är emot dig, farao, du Egyptens kung, du stora monster, som ligger där i dina strömmar och säger: Nilen är min, jag har själv gjort den. 
Jag ska sätta krokar i dina käftar och låta fiskarna i dina strömmar fastna i dina fjäll. Så ska jag dra upp dig ur dina strömmar med alla fiskar som hänger fast vid dina fjäll. 
Jag ska kasta dig ut i öknen med alla fiskarna från dina strömmar. Du ska bli liggande på marken och inte tas bort därifrån eller hämtas, för jag ska ge dig till mat åt markens djur och himlens fåglar. 
Alla Egyptens invånare ska inse att jag är Herren, för de är en rörstav för Israels hus. 
När de tar dig i sin hand går du sönder och ristar upp hela deras sida. När de stöder sig på dig bryts du av, och du får alla höfter att darra. 
Därför säger Herren Gud så: Se, jag vill låta svärd drabba dig och jag ska utrota både människor och djur ur dig. 
Egyptens land ska skövlas och läggas öde, och de ska inse att jag är Herren. Detta därför att du sade: Nilfloden är min, jag har själv gjort den. 
Se, därför är jag emot dig och dina strömmar, och jag ska göra Egyptens land till en ödemark, till ett ödelagt land, från Migdol till Assuan ända fram till Nubiens gräns. 
Ingen människas fot ska gå fram där och ingen fot av något djur. Landet ska ligga obebott i fyrtio år. 
Jag ska göra Egyptens land till en ödemark bland ödelagda länder, och dess städer ska ligga öde bland ödelagda städer i fyrtio år. Jag ska skingra egyptierna bland folken och sprida ut dem i länderna. 
För så säger Herren Gud: När fyrtio år har gått, ska jag samla egyptierna från de folk där de är utspridda. 
Jag ska göra slut på deras fången­skap och låta dem återvända till Patros land, som de härstammar från. Där ska de bli ett obetydligt rike, 
ett rike som är obetydligare än andra riken så att det inte mer kan upphöja sig över folken. Jag ska låta dem bli så få att de inte kan härska över folken. 
Israels folk ska inte mer förlita sig på egyptierna, utan de ska minnas sin synd när de vänder sig till dem för att få hjälp. Och de ska inse att jag är Herren Gud.” 
I det tjugosjunde året, på första dagen i den första månaden kom Herrens ord till mig: 
”Människo­barn, Nebukadressar, Ba­bels kung, har låtit sin här utföra ett hårt arbete mot Tyrus. Varje huvud har blivit skalligt och varje skuldra sönderskavd. Men varken han eller hans här har vunnit något av Tyrus genom det arbete de utfört mot det. 
Därför säger Herren Gud så: Se, jag ger Egyptens land till Nebukadressar, Babels kung, och han ska föra bort dess rikedomar och plundra och ta byte där. Detta ska hans här få som lön. 
Som ersättning för hans arbete ger jag honom Egyptens land, för de har utfört sitt verk för min räkning, säger Herren Gud. 
På den tiden ska jag låta ett horn växa upp åt Israels hus, och jag ska låta dig öppna munnen mitt ibland dem. Och de ska inse att jag är Herren.” 
