Ordspråksboken.
18.
Enslingen följer sin egen lust, han går till storms mot all sund insikt. 
Dåren frågar inte efter förstånd, han vill bara uttrycka sina tankar. 
Kommer en gudlös kommer också förakt, med skamligheter följer vanära. 
Orden i människans mun är som djupa vatten, vishetens källa som en flödande bäck. 
Det är inte rätt att ta parti för den skyldige och vränga rätten för den oskyldige. 
Dårens läppar kommer med bråk, hans mun tigger om stryk. 
Dårens mun är hans fördärv, hans läppar en snara för hans liv. 
Baktalarens ord är som läckerbitar, de tränger ner i människans inre. 
Den som är försumlig i sitt arbete är broder till den som förstör. 
Herrens namn är ett starkt torn, den rättfärdige skyndar dit och får skydd. 
Den rikes välstånd är hans fasta borg, som en hög mur i hans inbillning. 
Hjärtats högmod går före fall, ödmjukhet föregår ära. 
Att svara innan man lyssnat är dårskap och skam. 
Mod håller människan uppe under sjukdom, men vem kan bära ett brutet mod? 
Den klokes hjärta skaffar kunskap, och de visas öron söker kunskap. 
En gåva öppnar vägen och för givaren fram inför de stora. 
Den som först för sin talan har rätt, tills motparten kommer och prövar saken. 
Lotten stillar dispyter och skiljer mellan mäktiga män. 
En kränkt broder är svårare att vinna än en befäst stad, gräl är som bommar för en borg. 
Av munnens frukt blir magen mättad, man mättas av läpparnas skörd. 
Tungan har makt över död och liv, de som gärna brukar den får äta dess frukt. 
Den som funnit en hustru har funnit något gott, han har fått nåd från Herren. 
Den fattige vädjar om nåd, den rike svarar med hårda ord. 
Vänner kan slita varandra i stycken, men det finns en vän mer trofast än en bror. 
