Johannesevangeliet.
8.
Sedan gick var och en hem till sitt, och Jesus gick till Olivberget. 
Tidigt på morgonen var han tillbaka på tempelplatsen. Allt folket samlades omkring honom, och han satte sig ner och undervisade dem. 
Då förde de skriftlärda och fariseerna dit en kvinna som hade blivit gripen för äktenskapsbrott. De ställde henne i mitten 
och sade: "Mästare, den här kvinnan greps på bar gärning när hon begick äktenskapsbrott. 
I lagen har Mose befallt oss att stena sådana. Vad säger då du?" 
Detta sade de för att pröva honom och få något att anklaga honom för. Men Jesus böjde sig ner och började skriva med fingret på marken. 
När de fortsatte fråga honom, reste han sig och sade: "Den av er som är utan synd kan kasta första stenen på henne." 
Sedan böjde han sig ner igen och skrev på marken. 
När de hörde detta började de gå därifrån en efter en, de äldste först. Han blev lämnad ensam kvar med kvinnan som stod där. 
Jesus reste sig upp och sade till henne: "Kvinna, var är de? Har ingen dömt dig?" 
Hon svarade: "Nej, Herre." Då sade Jesus: "Inte heller jag dömer dig. Gå, och synda nu inte mer!" 
Jesus talade till dem igen och sade: "Jag är världens ljus. Den som följer mig ska inte vandra i mörkret utan ha livets ljus." 
Fariseerna sade till honom: "Du vittnar om dig själv! Ditt vittnesbörd är inte giltigt." 
Jesus svarade: "Även om jag vittnar om mig själv är mitt vittnesbörd giltigt, för jag vet varifrån jag kommit och vart jag går. Ni vet inte varifrån jag kommer eller vart jag går. 
Ni dömer efter det yttre. Jag dömer ingen. 
Och även om jag dömer är min dom rättvis, för jag är inte ensam, utan Fadern som har sänt mig är med mig. 
Även i er lag står det skrivet att vad två människor vittnar är giltigt. 
Jag är den som vittnar om mig själv, och även Fadern som har sänt mig vittnar om mig." 
Då frågade de: "Var är din Far?" Jesus svarade: "Ni känner varken mig eller min Far. Hade ni känt mig, skulle ni också känna min Far." 
Dessa ord talade han vid offerkistan när han undervisade på tempelplatsen. Men ingen grep honom, eftersom hans stund ännu inte hade kommit. 
Än en gång sade Jesus till dem: "Jag går bort och ni ska söka efter mig, men ni kommer att dö i er synd. Dit jag går kan ni inte komma." 
Då sade judarna: "Tänker han ta sitt liv, eftersom han säger: Dit jag går kan ni inte komma?" 
Han sade till dem: "Ni är nerifrån, jag är från ovan. Ni är av den här världen, jag är inte av den här världen. 
Det var därför jag sade till er att ni kommer att dö i era synder. För om ni inte tror att Jag Är, ska ni dö i era synder." 
De frågade: "Vem är du då?" Jesus svarade: "Begynnelsen, vilket jag också har sagt er. 
Jag har mycket att säga om er och döma er för. Men han som har sänt mig är sann, och det jag hört av honom förkunnar jag för världen." 
De förstod inte att han talade till dem om Fadern. 
Då sade Jesus till dem: "När ni har upphöjt Människosonen, då ska ni förstå att Jag Är och att jag inte gör något av mig själv utan talar så som Fadern har lärt mig. 
Och han som har sänt mig är med mig. Han har inte lämnat mig ensam, för jag gör alltid det som behagar honom." 
När han sade detta kom många till tro på honom. 
Jesus sade till de judar som hade kommit till tro på honom: "Om ni förblir i mitt ord är ni verkligen mina lärjungar. 
Ni ska lära känna sanningen, och sanningen ska göra er fria." 
De svarade honom: "Vi är Abrahams barn och har aldrig varit slavar under någon. Hur kan du säga att vi ska bli fria?" 
Jesus svarade: "Jag säger er sanningen: Var och en som ägnar sig åt synd är syndens slav. 
Slaven är inte kvar i huset för alltid, men sonen är kvar för alltid. 
Om nu Sonen gör er fria blir ni verkligen fria. 
Jag vet att ni är Abrahams barn, men ni vill döda mig därför att ni inte tar emot mitt ord. 
Jag talar vad jag sett hos min Far, ni gör vad ni har hört av er far." 
De svarade honom: "Vår far är Abraham." Jesus sade: "Om ni vore Abrahams barn skulle ni göra Abrahams gärningar. 
Men nu vill ni döda mig, en man som har sagt er sanningen, som jag har hört från Gud. Så gjorde inte Abraham. 
Ni gör er fars gärningar." De svarade: "Vi är inte födda i äktenskapsbrott! Vi har bara en far, Gud." 
Jesus svarade: "Vore Gud er Far skulle ni älska mig, för jag har utgått från Gud och kommer från honom. Jag har inte kommit av mig själv, utan han har sänt mig. 
Varför förstår ni inte vad jag säger? Därför att ni inte kan höra mitt ord. 
Ni har djävulen till far och vill följa er fars begär. Han har varit en mördare från början och har aldrig stått på sanningens sida, för det finns ingen sanning i honom. När han talar lögn talar han utifrån sig själv, för han är en lögnare och lögnens fader. 
Men jag säger sanningen, och därför tror ni mig inte! 
Vem av er kan visa att jag skulle ha syndat? Om jag talar sanning, varför tror ni mig inte? 
Den som är av Gud lyssnar till Guds ord. Men ni lyssnar inte, därför att ni inte är av Gud." 
Judarna svarade: "Visst har vi rätt när vi säger att du är samarier och besatt av en ond ande?" 
Jesus svarade: "Jag är inte besatt. Jag ärar min Far, och ni vanärar mig. 
Jag söker inte min egen ära, men det finns en som söker den och som dömer. 
Jag säger er sanningen: Den som bevarar mitt ord ska aldrig någonsin se döden." 
Judarna sade: "Nu vet vi att du har en ond ande. Abraham dog och likaså profeterna, och du säger: Den som bevarar mitt ord ska aldrig någonsin smaka döden. 
Är du större än vår far Abraham? Han dog, och profeterna är döda. Vem tror du att du är?" 
Jesus svarade: "Om jag ärar mig själv är min ära ingenting värd. Det är min Far som ärar mig, han som ni kallar er Gud. 
Ni känner honom inte, men jag känner honom. Om jag sade att jag inte kände honom, skulle jag vara en lögnare som ni. Men jag känner honom och bevarar hans ord. 
Abraham, er far, jublade över att få se min dag. Han såg den och gladde sig." 
Judarna sade: "Du är inte femtio år än, och Abraham har du sett!" 
Jesus svarade: "Jag säger er sanningen: Jag Är, innan Abraham fanns." 
Då tog de upp stenar för att kasta på honom, men Jesus drog sig undan och lämnade tempelplatsen. 
