Tredje Moseboken
Tredje Moseboken kallas också Leviticus (latin för ”prästboken”) och Vajikrá (hebreiska för ”kallade”, 1:1). Boken återger de regler som Mose fick från Gud under den sista månaden vid berget Sinai (i mars-april, kanske 1445 f Kr, jfr 2 Mos 40:1, 4 Mos 1:1). Reglerna gäller offertjänsten (kap 1-7), prästvigning (8-10), rituell renhet (11-15) och folkets helighet (17-27). Det mest kända kapitlet handlar om den stora försoningsdagen (kap 16). De olika offren visar på syndens allvar och vägen till återupprättad gemenskap, och pekar profetiskt fram mot Kristus (Hebr 8-10).
1
Brännoffret
1 Herren kallade på Mose och talade till honom från uppenbarelsetältet. Han sade: 2 Säg till Israels barn: När någon bland er vill bära fram ett offer åt Herren ska ni ta ert offer av boskapen, antingen av nöt eller småboskap.
3 Om han vill bära fram ett brännoffer+ från nötboskapen, ska han ta ett felfritt djur av hankön+ och föra fram det till uppenbarelsetältets ingång för att han ska räknas som välbehaglig inför Herrens ansikte. 4 + Han ska lägga sin hand på brännofferdjurets huvud, och det blir då välbehagligt och till försoning för honom. 5 Han ska slakta ungtjuren inför Herrens ansikte, och Arons söner, prästerna, ska bära fram blodet och stänka det runt omkring på altaret som står vid ingången till uppenbarelsetältet. 6 Sedan ska han flå brännofferdjuret och stycka det, 7 och prästen Arons söner ska göra upp eld på altaret och lägga ved på elden. 8 Sedan ska Arons söner, prästerna, lägga styckena, huvudet och fettet på veden som brinner på altaret. 9 + Men inälvorna och fötterna ska tvättas i vatten+ och därefter ska prästen bränna alltsammans på altaret. Det är ett brännoffer, ett eldsoffer till en ljuvlig doft för Herren.
10 Om han vill bära fram ett brännoffer av småboskapen, av fåren eller getterna, ska han ta ett felfritt djur av hankön. 11 Han ska slakta det inför Herrens ansikte vid norra sidan av altaret, och Arons söner, prästerna, ska stänka blodet runt omkring på altaret. 12 Han ska stycka djuret i dess delar, tillsammans med huvudet och fettet, och prästen ska lägga dem på veden som brinner på altaret. 13 Men inälvorna och fötterna ska tvättas i vatten och därefter ska prästen offra alltsamman och bränna det på altaret. Det är ett brännoffer, ett eldsoffer till en ljuvlig doft för Herren.
14 Och om han vill bära fram åt Herren ett brännoffer av fåglar, ska han ta sitt offer av turturduvor eller unga duvor. 15 Prästen ska bära fram djuret till altaret och vrida huvudet av det och bränna det på altaret. Blodet ska kramas ut på altarets sida. 16 Men krävan med dess orenhet ska han ta ut och kasta på askhögen vid östra sidan av altaret. 17 Han ska fläka upp fågeln vid vingarna, dock utan att slita loss dem, och prästen ska bränna den på altaret, på veden som ligger på elden. Det är ett brännoffer, ett eldsoffer till en ljuvlig doft för Herren.
+ 1:3 brännoffer Brännoffret (hebr. oláh, ”stigning”) var det enda offret där hela djuret överläts till Gud (vers 9), ett kostsamt offer som förknippades med bön och tillbedjan. + 1:3 hankön Hondjur sparades oftast för att ge kalvar och mjölk. + 1:4 2 Mos 29:10. + 1:9 2 Mos 29:25. + 1:9 tvättas i vatten Troligen för att avlägsna maginnehåll och gödsel (jfr 2:3).