\NormalFont\ShortTitle{Predikaren}

{\MT Predikaren

\par }{\IMT Inledning

\par }{\IP Introduktion: Predikaren tar upp frågan om livets mening. Varför existerar jag? Vad är mitt syfte? Ett nyckelord är hebr. hevel som förekommer 38 gånger i boken. Den bokstavliga betydelsen är andetag, rök eller ånga och beskriver något flyktigt som hastigt avdunstar och försvinner. Ordet används 73 ggr i GT, men över 50\% av förekomsterna är här i Predikaren! Det finns även en koppling till Adams och Evas andra son, Abel, vars namn på hebreiska är just Hevel, se
1 Mos 4:2. Hans namn är förknippat med hans död i förtid då han blev mördad av sin bror Kain, se
1 Mos 4:8, 10. Även i denna bok ropar Hevels blod.

\par }{\IB \par }
{\IM {\BD{Struktur}}

\par }{\IP Förutom inledning och sammanfattning består boken av sju enheter som formar ett kiastiskt mönster:

\par }{\IP Introduktion (Pred 1:1)

\par }{\IP  A Poem – det flyktiga livet (Pred 1:2-11)

\par }{\IP   B Visdom kan inte förklara livets mening (Pred 1:12-2:26)

\par }{\IP    C Poem – tiden (Pred 3:1-15)

\par }{\IP     D Central del – Frukta Gud (Pred 3:16-6:11)

\par }{\IP    C Poem – tiden (Pred 7:15-10:19)

\par }{\IP   B Visdom kan inte förklara livets mening (Pred 7:15-10:19)

\par }{\IP  A Poem – det flyktiga livet (Pred 10:20-12:8)

\par }{\IP Sammanfattning (Pred 12:9-14)

\par }{\IP Boken består av 2 987 ord och den centrala versen är ”Detta är också fåfänglighet (tomhet; helt meningslöst) och ett jagande efter vind”, se
Pred 6:9. Fram till och med denna vers är det 111 verser och efter den följer också 111 verser. Dessa fem ord i 6:9b utgör det matematiska centrumet och sammanfaller också med avslutningen av det kiastiska centrumet! I denna vers finns också bokens nyckelord hevel som betyder meningslöshet och tomhet. Ordets talvärde är 37 (5+2+30). Även det totala antalet verser (222) är en multipel av 37 (6x37). Sju gånger återfinns också exakt frasen: ”Detta är också fåfänglighet (tomhet; helt meningslöst) och ett jagande efter vind” i den första halvan av boken, se
Pred 1:14; 2:11, 17, 26; 4:4, 16; 6:9. Att en snarlik fras finns en åttonde gång (i
Pred 3:19) visar på att det finns hopp om en ny begynnelse, se
Rom 8:19-21.

\par }{\IB \par }
{\IM {\BD{Genre:
}} Poesi

\par }{\IB \par }
{\IM {\BD{Skrivet: 930 f.Kr.}}

\par }{\IB \par }
{\IM {\BD{Författare:
}} Okänd, kanske Salomo

\par }{\IP Ingen författare anges, men beskrivningen passar in på Salomo som var Davids son, se
Pred 1:12. Även beskrivningen av rikedom och visdom stämmer bra, se
Pred 2:1-11. Samtidigt kan beskrivningar också indikera att boken är skriven om honom, och i så fall är datumet senare. Fynd i Qumran (4Q109) daterat till 200-175 f.Kr. visar att boken fanns med i den hebreiska Bibeln redan 400-200 f.Kr.



\par }\ChapOne{1}{\SH Allt är flyktigt ...
\par }
{\MM \VerseOne{1}Ord av Predikaren
{\ADD{(läraren, samlaren, sökaren – hebr. Qohelet)}}, son till David, kung i Jerusalem.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Hebr. qohelet beskriver någon som sammankallar en folkskara, talar, lär ut och även söker, samlar och sammanställer. Det hebreiska ordet för folksamling är qahal. Den som talar inför den är en qohelet vilket också är det hebreiska namnet på denna bok. Det engelska namnet är Ecclesiastes, från det grekiska ordet för folksamling ekklesia. Ordet qohelet förekommer bara sju gånger i Bibeln och alla är i denna bok, se
Pred 1:1, 2, 12; 7:27; 12:8, 9, 10.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{2}”Fåfängans fåfängligheter
{\ADD{(hebr. hevel havalim)}}”,

\par }{\PP säger
{\ADD{[klagar]}} Predikaren
{\ADD{(sökaren, läraren, talmannen – hebr. Qohelet)}},

\par }{\MM ”fåfängans fåfängligheter,

\par }{\PP allt är fåfängt.”
{\ADD{[Rom 8:20]}}

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Hebreiskans ord för fåfänga (hebr. hevel) förekommer 38 gånger i Predikaren, vilket är mer än i alla andra GT-böcker tillsammans. Ordet betyder andetag, rök eller ånga och beskriver något flyktigt som hastigt avdunstar och försvinner. Upprepningen av ordet förstärker graden av tomhet och meningslöshet. Adams och Evas andra son, Abel, är på hebreiska just Hevel, se
1 Mos 4:1-2. Kanske valet av namn reflekterade missmodet efter första sonen Kain, som inte visade sig vara löftet i
1 Mos 3:15.]}}

\par }{\PC \_\_\_\_\_\_

\par }{\BB \par }
{\MM \par }
{\SHB Dikt – det flyktiga livet!
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Vers 3-11 beskriver livets flyktighet. Genom att beskriva den mänskliga livscykeln, vattnets kretslopp och naturens gång, visar författaren hur lite individen kan påverka. Genom hela boken finns två perspektiv: under solen och under himlarna. I det första perspektivet ”under solen” (dvs. rent mänskligt – utan Gud) är livet meningslöst. Men i det högre perspektivet ”under himlarna” (när också Gud får finns med i ekvationen) finns det dock en mening, se
Pred 3:1!]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{3}Vilken vinst har en man av allt sitt arbete

\par }{\PP som han arbetar med under solen?


\par }{\MM \VS{4}En generation går, en annan generation kommer,

\par }{\PP och jorden förblir för alltid.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{5}Solen går upp och solen går ner,

\par }{\PP och skyndar sig till den plats där den går upp.


\par }{\MM \VS{6}Vinden går mot söder

\par }{\PP och vänder sig om mot norr,

\par }{\MM den vänder sig kontinuerligt i sitt lopp

\par }{\PP och den kommer tillbaka igen i sin bana.


\par }{\MM \VS{7}Alla floder rinner mot havet,

\par }{\PP ändå blir havet inte fullt.

\par }{\MM Till de platser där floderna rinner upp,

\par }{\PP dit återvänder de igen.
{\ADD{[Här beskrivs vattnets kretslopp.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{8}Alla ord
{\ADD{(saker)}} tröttar ut,

\par }{\PP en man kan inte tala
{\ADD{(omfamna)}} dem
{\ADD{[alla]}},

\par }{\MM ögat blir inte mätt
{\ADD{(tillfredsställt)}} på att se,

\par }{\PP inte heller örat fullt av att höra.


\par }{\MM \VS{9}Det som har varit är det som ska komma,

\par }{\PP och det som har gjorts är det som ska göras
{\ADD{(igen)}},

\par }{\PP det finns ingenting nytt under solen.


\par }{\MM \VS{10}Finns det någonting, om vilket man kan säga:

\par }{\PP ”Se, detta är nytt?”

\par }{\MM Det har redan funnits i tidsåldrar före oss
{\ADD{[långt före vår tid]}}.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{11}Det finns inget minne av dem som varit först
{\ADD{(levt före oss)}},

\par }{\PP inte heller kommer det att finnas något minne av dem som kommer senare,

\par }{\MM bland dem som ska komma efter
{\ADD{(leva efter oss)}}.


\par }{\PC \_\_\_\_\_\_

\par }{\BB \par }
{\MM \par }
{\SH Människan kan inte förstå livets mening (1:12-2:26)
\par }
{\MM \VS{12}{\ADD{[Nu följer ett stycke där Predikaren försöker förstå meningen med livet. Stilen skiftar från poesi till prosa och från tredje person till första person. Sju områden undersöks om de kan ge svaret på livets mening, men alla kommer till samma deprimerande svar. Gåtan om livets mening kvarstår.]}}

\par }{\SHB 1. Försök att hitta en filosofisk förklaring
\par }
{\MM Jag, Predikaren
{\ADD{(läraren, samlaren, sökaren – hebr. Qohelet)}}, är kung över Israel i Jerusalem.
{\ADD{[Benämningen passar in på kung Salomo.]}}

\VS{13}Jag har ägnat mitt hjärta åt att leta efter och söka att förstå vad vishet är på alla områden som finns under himlarna. Det är en stor sak som Gud
{\ADD{(Elohim)}} har gett till jordens söner
{\ADD{(människosläktet)}} att förkovra sig i
{\ADD{(ägna sig åt)}}.

\VS{14}Jag har sett allt arbete som görs under solen, och se, detta är också fåfänglighet
{\ADD{(tomhet; helt meningslöst)}} och ett jagande efter vind.


\par }{\MM \VS{15}Det som är krokigt kan inte göras rakt

\par }{\PP och det som man saknar
{\ADD{(inte har)}} kan inte räknas.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[I det första av de sju områdena visar det sig att människan själv inte filosofiskt kan förstå meningen med livet, det är bara ett jagande efter vind, se vers 14.]}}

\par }{\SHB 2. Sökande i kunskap
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Predikaren tar nu upp en dialog mellan sig själv och sitt hjärta. I hebreiskan står det ordagrant ”jag talar” följt av ”jag”, vilket ger en betoning och eftertryck.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{16}Jag, jag talade själv
{\ADD{[jag upprepas för att ge betoning]}} med mitt eget hjärta och sa: ”Se, jag har fått stor
{\ADD{[moralisk]}} vishet, mer än det som tidigare funnits före mig i Jerusalem, och mitt hjärta har sett mycket
{\ADD{[moralisk]}} vishet och kunskap
{\ADD{(personlig erfarenhet)}}.”

\VS{17}Jag har ägnat mitt hjärta åt att känna till
{\ADD{(få personlig kunskap om)}} vishet, och att känna till
{\ADD{(vara förtrogen med)}} dårskap och galenskap, jag insåg att det också var ett jagande efter vind.


\par }{\MM \VS{18}För i mycket visdom är mycket förtret
{\ADD{(sorg, ilska)}},

\par }{\PP och han som förökar kunskapen
{\ADD{(baserad på personlig erfarenhet)}}, förökar sorgerna.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Ordet för ”vishet” (hebr. chochmah) beskriver en moralisk vishet att kunna avgöra vad som är rätt och fel. Ordet för ”kunskap” är dat som beskriver en personlig erfarenhet och att vara väl förtrogen med något. Det är en kunskap som utforskar djupet av tingens väsen. Verbet ”känna”, som används i vers 17, används i Bibeln även för att beskriva det mest intima mänskliga umgänget, se
1 Mos 4:1.
}}

\par }{\PP {\ADD{Besvikelse: Även kunskap är ett jagande efter vind, se vers 17.]}}




\par }\Chap{2}{\SHB 3. Nöje – leva för dagen
\par }
{\MM \VerseOne{1}Jag, jag själv
{\ADD{[jag upprepas för att ge betoning, se
Pred 1:16]}} säger i mitt hjärta: ”Kom, jag ska pröva dig med munterhet och glädje i det goda” Och se, även detta är fåfänga
{\ADD{(något som försvinner snabbt; tomhet)}}.


\par }{\MM \VS{2}Jag sa om skrattet: ”Det är dårskap”,

\par }{\PP och om glädjen
{\ADD{(munterheten – hebr. simchah)}}: ”Vad gör den för nytta
{\ADD{(vad tjänar det till)}}?”

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Ordet som här översätts dårskap, delar rot med ordet för lovprisning och halleluja. Det visar oss att skrattet kan vara både det bästa och det sämsta. Eftersom detta är i ett filosofiskt resonemang bör man förmoda att motivet till skratt och munterhet är avgörande för om det ska betraktas som dårskap eller lovprisning.
}}

\par }{\PP {\ADD{Besvikelse: Skratt och glädje ger inte heller svaret på livets mening, när allt är över så har inget åstadkommits.]}}


\par }{\SHB 4. Alkohol – verklighetsflykt
\par }
{\MM \VS{3}Jag sökte i mitt hjärta hur jag skulle kunna skämma bort mitt kött
{\ADD{(min kropp)}} med vin, och mitt hjärta ledsagade sig självt med vishet om hur man håller fast vid dårskap, till dess jag såg vad som är bäst för människosläktets söner, vad de ska göra under himlarna de få dagarna av sina liv.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Besvikelse: Frågan om livets mening kan inte tryckas ner med alkohol och droger.]}}


\par }{\SHB 5. Arbete – rikedom
\par }
{\MM \VS{4}Jag gjorde mig stora planer, jag byggde hus, jag planterade mig vingårdar,

\VS{5}jag gjorde mig trädgårdar och parker och jag planterade alla slags fruktträd.

\VS{6}Jag gjorde mig vattendammar för att bevattna skogen som växte upp med träd.

\VS{7}Jag skaffade mig tjänare och tjänarinnor och tjänare föddes i mitt hus. Jag hade också en stor boskapshjord och småboskap, förutom allt som jag hade hos mig i Jerusalem.

\VS{8}Jag samlade också åt mig silver och guld och skatter, sådana som kungar och provinser har som sina egna. Jag hade manliga sångare och kvinnliga sångare och människosönernas behag – kvinnor, väldigt många.

\VS{9}Jag var stor och förökades mer än alla som varit före mig i Jerusalem, även min visdom förblev befäst.


\par }{\MM \VS{10}Vad än mina ögon önskade
{\ADD{(begärde)}}

\par }{\PP så nekade
{\ADD{(hindrade)}} jag dem inget.

\par }{\MM Jag undanhöll inte
{\ADD{(vägrade inte)}} mitt hjärta någon glädje
{\ADD{(hebr. simchah)}},

\par }{\PP för mitt hjärta fann glädje i mitt arbete och detta var min del
{\ADD{(vinning, lön)}} för allt mitt arbete.


\par }{\MM \VS{11}Sedan vände jag mig om
{\ADD{[för att betrakta och kontemplera]}} allt som mina händer hade gjort

\par }{\PP och arbetet som jag ägnat mig åt,

\par }{\MM och se, detta är också fåfänglighet
{\ADD{(tomhet; helt meningslöst)}} och ett jagande efter vind,

\par }{\PP och det fanns ingen vinning under solen.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Besvikelse: En människas arbete, livsverk och rikedom, ger inte heller varaktig tillfredsställelse med livet. Ordet glädje binder samman denna enhet med den tredje, se vers 2.]}}


\par }{\SHB 6. Vishet – renlärigt leverne
\par }
{\MM \VS{12}Jag, jag vände mig själv
{\ADD{[jag upprepas för att ge betoning, se
Pred 1:16]}} till att se på visheten, dårskapen och dumheten – för vad kan människan
{\ADD{(hebr. adam)}} göra, som kommer efter kungen
{\ADD{[Qohelet – Predikaren själv]}}, förutom det som redan är gjort?

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Versen är inte helt lätt att översätta. Kungen kan syfta på Predikaren själv, kung Salomo, ”visa råd” eller Gud själv. En annan tolkning är att ”kungen” är den första människan som var Adam. Syftar det på Predikaren själv blir betydelsen till läsaren, att om han med alla sina resurser och möjligheter som kung inte lyckades hitta livets mening på dessa sju områden, ta honom på hans ord och tro inte att du själv kommer hitta det på något av dessa områden, det har redan prövats!]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{13}Sedan insåg jag att visheten skiljer sig från
{\ADD{(överglänser)}} dårskapen

\par }{\PP lika mycket som ljuset skiljer sig från
{\ADD{(överglänser)}} mörkret.


\par }{\MM \VS{14}Den vise har ögon i sitt huvud
{\ADD{(förmåga att se)}},

\par }{\PP medan
{\ADD{[den oresonlige]}} dåren vandrar i mörker.

\par }{\MM Ändå insåg jag
{\ADD{[djupt inom mig]}}

\par }{\PP – samma händelse drabbar dem båda.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{15}Då sa jag i mitt hjärta:

\par }{\BB \par }
{\MM ”Som det händer för dåren

\par }{\PP så kommer det också att hända för mig,

\par }{\PP varför har jag då mer vishet?”

\par }{\MM Så jag, jag talade i mitt hjärta:

\par }{\PP ”Detta är också fåfängt.”


\par }{\MM \par }
{\MM \VS{16}För av den vise mannen likaväl som dåren,

\par }{\PP finns inget minne för alltid,

\par }{\MM för i kommande dagar
{\ADD{(tider)}}

\par }{\PP är allt som varit
{\ADD{(ägt rum)}} för länge sedan, bortglömt.

\par }{\MM Och den vise mannen måste dö

\par }{\PP precis som dåren.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Besvikelse: Att leva vist har visst värde, men kan ändå inte förklara livets mening. Både den vise, på samma sätt som dåren, dör båda och är bortglömda. Ett nyckelord här är vishet (hebr. chochmah, se vers 12-13) som också används i sektion 2, se
Pred 1:16-18.]}}


\par }{\SHB 7. Filantropi – lämna ett arv för nästa generation
\par }
{\MM \VS{17}Och jag hatade livet eftersom arbetet som görs under solen är smärtsamt för mig, för detta är fåfänglighet
{\ADD{(tomhet; helt meningslöst)}} och ett jagande efter vind.

\VS{18}Och jag, jag hatar allt mitt arbete som jag arbetar med under solen, eftersom jag ser att jag måste lämna det till en människa som ska komma efter mig,

\VS{19}och vem vet om han är en vis man eller en dåre? Oavsett kommer han att råda över allt arbete som jag har arbetat med och där jag har visat mig vis under solen.

\par }{\BB \par }
{\MM Detta är också fåfängt.

\VS{20}Därför vänder jag mig helt om för att få mitt hjärta att förtvivla om allt arbete som jag har arbetat med under solen.

\VS{21}Det finns en människa vars arbete är gjort med vishet och med kunskap och med skicklighet, ändå ska det lämnas som en del
{\ADD{(arvedel)}} till en människa som inte har deltagit i arbetet.

\par }{\BB \par }
{\MM Detta är också fåfängt och en stor ondska.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{22}Vad har en människa för allt sitt arbete och för sitt hjärtas strävan som hon har arbetat med under solen?

\VS{23}Alla hennes dagar är smärta
{\ADD{(fyllda med lidande)}} och hennes sysselsättning förtret
{\ADD{(arbetet är frustrerande och ger besvikelse)}}, inte ens på natten får hennes hjärta vila.

\par }{\BB \par }
{\MM Detta är också fåfängt.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Besvikelse: Vem vet vad nästa generation kommer att göra med de resurser som sparats åt dem, de kan t.o.m. använda dem till ondska och dårskap. Salomos son var Rehabeam.]}}


\par }{\SHB Slutsats
\par }
{\MM \VS{24}Det finns inget bättre för en människa än att hon får äta och dricka och att hon kan låta sin själ njuta av sitt arbete. Detta såg jag också, att det är från Guds
{\ADD{(Elohims)}} hand.

\VS{25}För vem kan
{\ADD{(ska)}} äta och vem kan
{\ADD{(ska)}} njuta, åtskild från honom?

\VS{26}För till den människa som är god i hans åsyn ger han vishet och kunskap
{\ADD{(personlig erfarenhet)}} och glädje, men till syndaren ger han besväret att samla in och lägga på hög, för att det ska lämnas till den som är god i Guds
{\ADD{(Elohims)}} åsyn.

\par }{\BB \par }
{\MM Detta är också fåfänglighet
{\ADD{(tomhet; helt meningslöst)}} och ett jagande efter vind.




\par }\Chap{3}{\SH Poem om tid
\par }
{\MM \VerseOne{1}{\ADD{[Vers 1-8 är en stor kiasm. Den inleds i vers 1 där två olika ord för tid används, en bestämd tid och ett intervall av tid. Vers 2-8 består av fjorton par. De tolv första är ordnade i ett fint kiastiskt mönster. Vers 2 börjar med det positiva (födas, plantera). Vers 3-4 vänder på det och börjar med det negativa (döda, bryta ner, gråta, sörja). I mitten speglas kiasmen. Vers 5-6 har den positiva komponenten först. Vers 7 speglar vers 2 och börjar då med den negativa komponenten (riva isär, vara tyst). Vers 8 avslutar med en egen kiasm som ramas in av älska/frid och centralt finns hata och föra krig. Den hör ihop med vers 1, och tillsammans ramar de in hela stycket. Nedan är det positiva ordet fetmarkerat.
}}

\par }{\PP {\ADD{Att se kiasmen hjälper även i tolkning. En tid att ”kasta bort” (hebr. shalach) stenar i vers 5 måste vara något positivt, och därför är troligaste tolkningen att det har att göra med att utvidga åkermark. Här finns även en kiasm i ordval, vers 6 slutar med samma hebreiska ord för att ”kasta bort” och markerar att vers 5-6 hör ihop som en mindre enhet. Dock är betydelsen i vers 6 den negativa – att kasta bort något.]}}

\par }{\PC \_\_\_\_\_\_

\par }{\BB \par }
{\MM Till allt finns

\par }{\PP en bestämd tidpunkt
{\ADD{(avtalad, överenskommen tid)}},

\par }{\PP och en lämplig tid
{\ADD{(period; säsong)}}

\par }{\MM till allt behagligt
{\ADD{(gott; alla glädjefyllda aktiviteter)}} under himlarna.


\par }{\MM \VS{2}En tid att
{\BD{födas}}{\ADD{(ge födsel)}} – och en tid att dö,

\par }{\MM en tid att
{\BD{plantera}} – och en tid att rycka upp det som planterats,


\par }{\MM \VS{3}en tid att döda
{\ADD{(slakta)}} – och en tid att
{\BD{läka}},

\par }{\MM en tid att bryta ner – och en tid att
{\BD{bygga upp}},


\par }{\MM \VS{4}en tid att gråta – och en tid att
{\BD{skratta}},

\par }{\MM en tid att sörja – och en tid att
{\BD{dansa}},


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{5}en tid att
{\BD{kasta bort}}{\ADD{(hebr. shalach)}} stenar
{\ADD{[för att bereda åkermark]}} – och en tid att samla ihop stenar,

\par }{\MM en tid att
{\BD{omfamnas}}{\ADD{(ta i famn, kramas)}} – och en tid att avstå från omfamning
{\ADD{(kramar)}},


\par }{\MM \VS{6}en tid att
{\BD{söka}}{\ADD{(leta upp)}} – och en tid att förlora,

\par }{\MM en tid att
{\BD{behålla}} – och en tid att kasta bort
{\ADD{(hebr. shalach)}},


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{7}en tid att slita sönder – och en tid att
{\BD{sy ihop}},

\par }{\MM en tid att vara tyst – och en tid att
{\BD{tala}},


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{8}en tid att
{\BD{älska}}

\par }{\PP och en tid att hata,

\par }{\PP en tid för krig,

\par }{\MM och en tid för
{\BD{fred}}.


\par }{\PC \_\_\_\_\_\_

\par }{\BB \par }
{\MM \VS{9}Vilken vinning har den som arbetar av det han arbetar med?

\VS{10}Jag har sett bestyren, som Gud
{\ADD{(Elohim)}} har gett till människans söner att utöva.

\VS{11}Han har gjort allt vackert
{\ADD{(lämpligt, passande)}} för sin
{\ADD{(hans)}} tid
{\ADD{[alla mänskliga bestyr (vers 10) och livets kontraster (vers 1-8) har sin fulländning i Gud]}}, han har även gett evigheten
{\ADD{(det dolda – hebr. ha olam)}} i deras hjärtan så att människan inte kan utforska
{\ADD{(hitta, förstå)}} det arbete som Gud
{\ADD{(Elohim)}} har gjort från första början
{\ADD{(ordagrant från huvudet)}} ända till slutet.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Här är enda gången i GT olam står i bestämd form. Detta är den fjärde (och centrala) av sju förekomster i Predikaren. Ordet olam härstammar från alam som betyder dold. En betydelse är något som är dolt och inte kan ses. Ordet har också betydelsen av tidsåldrar som har varit (Pred 1:10) och framtiden och evigheten (Pred 1:4). Senare judisk tolkning översätter ordet med ”världen”. Människan är skapad i Guds avbild (1 Mos 1:27), och i varje människa finns en nedlagd gudslängtan (Rom 1:19).]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{12}Jag vet att det inte finns något bättre för dem än att glädja sig och att vara tillfredsställda så länge som de lever.

\VS{13}Men också det att varje människa ska äta och dricka och finna glädje i sitt arbete, är en gåva från Gud
{\ADD{(Elohim)}}.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{14}Jag vet att vad än Gud
{\ADD{(Elohim)}} gör, varar det för evigt. Ingenting kan läggas därtill, inte heller kan något dras därifrån, för så har Gud
{\ADD{(Elohim)}} gjort
{\ADD{(ordnat)}} det för att man ska vörda
{\ADD{(frukta, ha gudsfruktan)}} honom.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Predikarens dubbla ”jag vet” (vers 12 och 14) verkar fungera som en kontrast till ”jag har sett” (vers 10, 16, 22). Det han har sett kommer från observation och erfarenhet, medan ”vetandet” kommer från intuitiv kunskap.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{15}Vad som är har funnits sedan länge

\par }{\PP och det som ska komma finns redan,

\par }{\PP och Gud
{\ADD{(Elohim)}} söker det som jagas.


\par }{\MM \VS{16}Dessutom såg jag under solen,

\par }{\PP på rättens plats – att ondskan var där,

\par }{\PP och på rättfärdighetens plats – att ondskan var där.


\par }{\MM \VS{17}Jag, jag
{\ADD{[jag upprepas för att ge betoning, se
Pred 1:16]}} sa i mitt hjärta: ”Gud
{\ADD{(Elohim)}} ska döma
{\ADD{[både]}}

\par }{\PP de rättfärdiga och de onda,

\par }{\MM för det finns en tid
{\ADD{(period)}} för varje önskan

\par }{\PP och för varje arbete.”


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{18}Jag, jag sa i mitt hjärta: ”Det är på grund av människans söner som Gud
{\ADD{(Elohim)}} sållar dem, för att de ska se att de i sig själva är som vilddjur.”

\VS{19}För det som drabbar människans söner, drabbar vilddjuren. En sak drabbar dem – som den ene dör så dör den andre, alla har en ande
{\ADD{(alternativ översättning: de andas alla)}}. I detta har människan ingen fördel framför vilddjuret, för allt är fåfängt
{\ADD{(tomhet; helt meningslöst)}}.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Hebreiskan har helt andra uttryckssätt än vårt språk. Men det som ligger i denna mening är att allt som andas har en ande och så länge som vi andas lever vi, när vi slutar andas dör vi. I detta avseende finns det ingen skillnad på människor och djur. Annars skiljer Bibeln noga på djur och människor, för det är enbart människan som är skapad till Guds avbild. I detta är människan unik och har inget samröre med djuren.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{20}Alla går till en plats, alla är av stoft och alla återvänder till stoft.
{\ADD{[Människan formades av stoft, se
1 Mos 2:7; 3:19.]}}

\VS{21}Vem vet om människans ande går uppåt eller om vilddjurets ande går nedåt till jorden?


\par }{\PP \VS{22}Och jag har sett att det inte finns något bättre än att människan ska glädja sig i sitt arbete, för det är hennes del, för vem ska låta henne se vad som ska komma efter henne?




\par }\Chap{4}{\SHB Livet är fullt av lidande
\par }
{\MM \VerseOne{1}Igen såg jag
{\ADD{(jag vände mig och såg på nytt)}} alla de våldsgärningar som ständigt sker under solen.

\par }{\BB \par }
{\MM Jag ser tårarna hos dem som är förtryckta

\par }{\PP och de har ingen tröstare,

\par }{\MM och vid sidan av deras förtryckare är kraft
{\ADD{(makt)}},

\par }{\PP men de har ingen som tröstar dem,


\par }{\MM \VS{2}varför jag prisar de döda

\par }{\PP som redan har dött

\par }{\MM mer än de levande

\par }{\PP som fortfarande lever.


\par }{\MM \VS{3}Men bättre än de båda

\par }{\PP är han som ännu inte har blivit
{\ADD{(är ofödd)}},

\par }{\MM som inte har sett ondskans arbete

\par }{\PP som görs under solen.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{4}Återigen begrundade jag allt arbete och alla som utmärker sig i sitt arbete
{\ADD{(är yrkesskickliga)}}, det är en mans tävlan
{\ADD{(rivalitet)}} med sin granne.

\par }{\BB \par }
{\MM Detta är också fåfänglighet
{\ADD{(tomhet; helt meningslöst)}} och ett jagande efter vind.


\par }{\MM \VS{5}Dåren knäpper ihop sina händer

\par }{\PP och äter sitt eget kött.


\par }{\MM \VS{6}Bättre en handfull lugn
{\ADD{(lite ro, stillhet)}}

\par }{\PP än båda händerna fulla av arbete

\par }{\PP och strävande efter vind.


\par }{\BB \par }
{\MM \par }
{\SHB Världen är full av olyckliga människor som samlar jordiska skatter
\par }
{\MM \VS{7}Igen såg jag
{\ADD{(jag vände mig och såg på nytt)}} något som är fåfängligt under solen:


\par }{\MM \VS{8}Där är en ensam och han har ingen tid,

\par }{\PP han har varken son eller bror,

\par }{\MM och ändå är det inget slut på hans arbete,

\par }{\PP inte heller är hans ögon tillfredsställda av rikedom:

\par }{\MM ”För vem arbetar jag då och håller min själ borta från det goda
{\ADD{(berövar min själ njutning)}}?”

\par }{\BB \par }
{\MM Detta är också fåfängt,

\par }{\PP en sorglig företeelse.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{9}Bättre två än en,

\par }{\PP för de får god lön för sin möda
{\ADD{[större vinning/avkastning för sitt arbete/slit]}}.


\par }{\MM \VS{10}För om de faller

\par }{\PP kan den ene lyfta upp sin vän,

\par }{\MM men ve den som är ensam när han faller

\par }{\PP och inte har någon som kan lyfta upp honom.


\par }{\MM \VS{11}Också om två ligger tillsammans, då har de värme,

\par }{\PP men hur kan den ensamme hålla sig varm?


\par }{\MM \VS{12}Och om en man övermannar honom som är ensam,

\par }{\PP kan två stå emot honom,

\par }{\MM och en tretvinnad tråd brister inte så snabbt
{\ADD{(lätt)}}.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{13}Bättre ett fattigt och vist
{\ADD{(klokt)}} barn än en dåraktig kung som inte längre vet hur man tar emot tillrättavisning.

\VS{14}Ut ur fängelset kommer han för att bli kung, likväl föddes han fattig i sitt kungarike.

\VS{15}Jag betraktade allt levande som vandrar under solen, även det andra barnet
{\ADD{[efterträdaren till tronen]}} som står på hans plats.

\VS{16}Där var inget slut på allt folk, på alla dem som han ledde, ändå ska inte de som kommer efter glädja sig med honom. Var övertygad – detta är också fåfänglighet
{\ADD{(tomhet; helt meningslöst)}} och ett jagande efter vind.


\par }{\SHB Sann gudsfruktan
\par }
{\MM \VS{17}Vakta din fot när du går till Guds
{\ADD{(Elohims)}} hus och var redo att lyssna. Det är bättre än när dårarna ger ett offer, för de vet
{\ADD{(förstår)}} inte att de gör ont.




\par }\Chap{5}{\MM \par }
{\MM \VerseOne{1}Bli aldrig förhastad med din mun

\par }{\PP och låt inte ditt hjärta ha bråttom med att yttra ett ord inför Gud
{\ADD{(Elohim)}},

\par }{\MM för Gud är i himlarna

\par }{\PP och du är på jorden.

\par }{\MM Låt därför dina ord vara få.


\par }{\MM \VS{2}För en dröm kommer med
{\ADD{(i, genom)}} många våndor

\par }{\PP och en dåres röst med
{\ADD{(i, genom)}} många ord.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{3}När du ger ett löfte till Gud
{\ADD{(Elohim)}}, dröj inte med att infria det, för han har inget behag i dårar. Infria det du lovar.

\VS{4}Det är bättre att du inte lovar något, än att du lovar utan att infria det.

\VS{5}Tillåt inte din mun att föra in ditt kött
{\ADD{(din kropp)}} i skuld, inte heller ska du säga till budbäraren att det var ett misstag. Varför ska Gud
{\ADD{(Elohim)}} bli arg på din röst
{\ADD{(det du säger i oförstånd)}} och fördärva dina händers arbete?

\VS{6}Genom en myckenhet av drömmar och fåfängligheter kommer också många ord, men vörda
{\ADD{(respektera)}} Gud
{\ADD{(Elohim)}}.


\par }{\PP \VS{7}Om du ser att den fattige förtrycks och att våldet förvränger rätten och rättfärdigheten i landet, ska du inte förvånas över detta. En auktoritet vakar över en annan auktoritet, och det finns ännu högre auktoriteter än dessa.

\VS{8}Även om ett lands vinning delas av många, är en kung betjänad av fälten.


\par }{\MM \VS{9}Den som älskar silver
{\ADD{(pengar)}} blir aldrig mätt på
{\ADD{(tillfredsställd av)}} silver,

\par }{\PP och den som älskar rikedom
{\ADD{(pompa och ståt)}} får aldrig nog.

\par }{\BB \par }
{\MM Detta är också fåfängt
{\ADD{(tomhet; helt meningslöst)}}.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{10}När förmögenheten ökar,

\par }{\PP desto fler som tär på den.
{\ADD{[Utgifterna ökar för att underhålla gods och ägodelar.]}}

\par }{\MM Så vad vinner ägaren,

\par }{\PP förutom att han får se förmögenheten med sina ögon?
{\ADD{[Nej, ingenting, han får ingen glädje av den.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{11}En arbetares sömn är god,

\par }{\PP vare sig han äter lite eller mycket,

\par }{\MM men den rikes överflöd

\par }{\PP ger honom ingen ro att sova.


\par }{\SHB Rikedomens flyktighet
\par }
{\MM \VS{12}Jag har sett något mycket ont och plågsamt
{\ADD{(en sorglig ondska, vidrig sjukdom)}} under solen:

\par }{\BB \par }
{\MM Rikedom samlad på hög för egen räkning, som blir sin ägares fördärv
{\ADD{(olycka, undergång)}}.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{13}När denna rikedom går förlorad

\par }{\PP genom en dålig investering
{\ADD{(otur, olyckliga omständigheter)}} och ägaren har en son,

\par }{\PP då har han inget i sin hand
{\ADD{[för att försörja honom och kan inte heller lämna ett arv]}}.


\par }{\MM \VS{14}Han föddes naken av sin mor,

\par }{\PP lika naken måste han gå bort igen.

\par }{\MM Inget av allt det som han med möda har samlat på sig,

\par }{\PP kan han ta med sig i sin hand.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{15}Detta är också något mycket ont och plågsamt
{\ADD{(en sorglig ondska; en vidrig sjukdom)}}: På samma sätt som han kom ska han lämna. Vad har han för glädje av sin strävan efter vind?

\VS{16}Alla sina dagar äter han i mörker
{\ADD{[har arbetat till sent innan det är kvällsmat, har inte råd att ha tända ljus]}} och det blir bara mer och mer förtret
{\ADD{(irritation)}}, sjukdomar och vrede
{\ADD{(ilska)}}.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{17}{\ADD{[Slutsats – gläd dig över vad Gud har gett dig.]}}

\par }{\MM Skåda det som jag har sett: Det är gott, ja det är välgörande för en man att äta och dricka och njuta av allt sitt arbete, när han strävar under solen alla sina livsdagar som Gud
{\ADD{(Elohim)}} har gett honom, för detta är hans del.

\VS{18}Också för varje man som Gud
{\ADD{(Elohim)}} har gett rikedom och välstånd, så har han gett honom kraften att njuta därav och ta sin del och glädja sig över sitt arbete, detta är Guds
{\ADD{(Elohims)}} gåva.

\VS{19}För de är inte många, så låt honom komma ihåg sitt livs dagar, för Gud
{\ADD{(Elohim)}} svarar honom med glädje i hjärtat.




\par }\Chap{6}{\SHB Livet är fyllt av orättvisor
\par }
{\MM \VerseOne{1}Det finns en ondska
{\ADD{(olycka, orättvisa)}} som jag har sett
{\ADD{(observerat)}} under solen
{\ADD{[Pred 1:3]}}, och den är tung
{\ADD{[är vanligt förekommande; vilar tungt]}} över människan.

\VS{2}En man som Gud
{\ADD{(Elohim)}} har gett välstånd och respekt så att han inte vill ha något
{\ADD{(mer)}} för sin själ
{\ADD{(aptit – hebr. nefesh)}} av allt han önskar, likväl ger inte Gud
{\ADD{(Elohim)}} honom kraften att äta därav utan en främling äter det. Detta är fåfänga
{\ADD{[Pred 1:2]}} och det är en ond sjukdom.


\par }{\PP \VS{3}Om en man får 100 barn och lever många år, så att dagarna av hans år är många, men hans själ
{\ADD{(aptit)}} inte har nog av det goda, och han dessutom inte har någon grav. Jag säger att en för tidig födsel
{\ADD{(ett missfall)}} är bättre än han
{\ADD{(hans öde)}},

\VS{4}för det
{\ADD{[missfallet]}} kommer i fåfänga och lämnar i mörker, och dess namn är dolt med mörker,

\VS{5}dessutom har det inte sett solen och har ingen kunskap om den, det har större tillfredsställelse än den andres –

\VS{6}även om han lever 1 000 år, två gånger om, glädjer han sig inte åt det goda. Går vi inte alla till en
{\ADD{(och samma)}} plats
{\ADD{[graven]}}?


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{7}Allt människans arbete är för hennes mun

\par }{\PP och ändå blir aptiten
{\ADD{(själen – hebr. nefesh)}} aldrig mätt
{\ADD{[Ords 16:26]}}.


\par }{\MM \VS{8}Vilken vinning har den vise

\par }{\PP framför dåren?
{\ADD{[Ingen, båda kommer en dag dö.]}}

\par }{\MM Eller den fattige

\par }{\PP som har insikt
{\ADD{(intim kunskap)}} i vandringen inför de levande?


\par }{\MM \VS{9}Bättre är
{\ADD{[att vara tillfreds med]}} vad ögat ser,

\par }{\PP än kringflackande önskningar
{\ADD{(själens vandringar – hebr. halach nefesh)}}.

\par }{\MM Detta är också fåfänglighet
{\ADD{(tomhet; helt meningslöst)}}

\par }{\PP och ett jagande efter vind.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Den andra delen av denna vers är det matematiska centrumet i hela Predikaren. Här sammanfattas hela bokens tema med hebreiska ordet hevel – tomhet och meningslöshet.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{10}Vad som än blir till har fått sitt namn för länge sedan,

\par }{\PP och det är känt på förhand vad en människa är,

\par }{\MM inte heller kan han strida

\par }{\PP med honom som är mäktigare än han själv.
{\ADD{[Människan kan inte strida med Gud.]}}


\par }{\MM \VS{11}Det finns många ord

\par }{\PP som förmerar fåfängan,

\par }{\PP vilket företräde har människan?


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{12}För vem vet vad som är gott för människan i hennes liv, alla dagar av hennes fåfänga liv som hon tillbringar som en skugga?
{\ADD{[1 Krön 29:15; Ps 144:4; Job 8:9; 14:12]}} Vem kan tala om för en människa vad som ska komma efter henne under solen?


\par }{\BB \par }


\Chap{7}{\MM \VerseOne{1}För vem vet vad som är gott för människan i hennes liv, alla dagar av hennes fåfänga liv som hon tillbringar som en skugga?
{\ADD{[1 Krön 29:15; Ps 144:4; Job 8:9; 14:12]}} Vem kan berätta för en människa vad som ska komma efter henne under solen?


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{2}Bättre ett gott namn än god
{\ADD{(dyrbar)}} olja
{\ADD{[kiastisk struktur; hebr. tóv shem mi shemen tóv]}},

\par }{\PP och dagen att dö bättre än dagen att födas.


\par }{\MM \VS{3}Det är bättre att gå till sorgehuset

\par }{\PP än att gå till festhuset,

\par }{\MM för det är slutet för alla människor,

\par }{\PP och de levande ska lägga det på hjärtat.


\par }{\MM \VS{4}Förargelse
{\ADD{(sorg, ilska, indignation)}} är bättre än skratt,

\par }{\PP för genom ansiktets sorg kan hjärtat bli tillfredsställt
{\ADD{(få glädje)}}.


\par }{\MM \VS{5}Den vises hjärta är i sorgens hus,

\par }{\PP men dårens hjärta är i glädjens hus.


\par }{\MM \VS{6}Det är bättre att höra den vises tillrättavisning

\par }{\PP än att en man hör dårens sång.


\par }{\MM \VS{7}För som sprakandet av törnen under en gryta,

\par }{\PP så är dårens skratt.

\par }{\BB \par }
{\MM Detta är också fåfängt
{\ADD{(tomhet; helt meningslöst)}}.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{8}Förtryck vänder
{\ADD{(gör)}} en vis man till en dåre

\par }{\PP och en muta fördärvar hjärtat.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{9}Bättre slutet på något
{\ADD{(en sak; ett ord)}} än början,

\par }{\PP bättre en tålmodig ande än en högmodig
{\ADD{(stolt)}} ande.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Denna vers har många tillämpningsområden. Hur något avslutas är viktigare än hur det börjar, och det behövs tålamod för att nå målet. I ljuset av vers 8, som talar om hur mutor kan fördärva hjärtat och omdömet, handlar denna vers om att det är högmodigt att fälla en för snabb dom. Det är lättare att fatta ett välgrundat beslut när alla fakta finns på bordet än när något just är påbörjat.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{10}Låt inte din ande förhasta sig i att bli arg,

\par }{\PP för ilska vilar i dårens sköte.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{11}Säg inte: ”Hur kommer det sig att forna dagar var bättre än dessa?”,

\par }{\PP för det är inte av vishet som du ställer dig sådana frågor
{\ADD{(har sådana funderingar eller bekymmer)}}.


\par }{\MM \VS{12}Vishet är lika gott som ett arv,

\par }{\PP en vinning för den som ser solen.


\par }{\MM \VS{13}Vishet är ett försvar
{\ADD{(en försäkring, ett skydd)}},

\par }{\PP liksom silver
{\ADD{(pengar)}} är ett försvar
{\ADD{(en försäkring, ett skydd)}},

\par }{\MM men kunskapens förträfflighet är

\par }{\PP att vishet bevarar livet hos den som har det.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{14}Betrakta Guds
{\ADD{(Elohims)}} gärningar,

\par }{\MM för vem kan göra det rakt,

\par }{\PP som han har gjort krokigt?


\par }{\MM \VS{15}I tider av framgång
{\ADD{(goda dagar – hebr. jom tovah)}} var glad
{\ADD{(hebr. tóv)}},

\par }{\PP och under onda
{\ADD{(hebr. raah)}} dagar betänk
{\ADD{(se – hebr. raah)}}

\par }{\MM att Gud
{\ADD{(Elohim)}} har gjort den ena
{\ADD{[dagen]}}

\par }{\PP så väl som
{\ADD{(nära, intill)}} den andra,

\par }{\MM därför kan människan inte utforska

\par }{\PP sin framtid
{\ADD{(hitta något efter honom)}}.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Ordet ond (resh–ajin–he) är snarlikt verbet för att se (resh–alef–he), bara en bokstav skiljer.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{16}Alla ting har jag sett under mina fåfänga dagar,

\par }{\MM där är en rättfärdig människa som går under i sin rättfärdighet,

\par }{\PP och där är en ond människa som förlänger sitt liv i sina onda handlingar.


\par }{\MM \VS{17}Var inte överambitiös i det rätta

\par }{\PP och inte heller överdrivet vis.

\par }{\PP Varför ska du fördärva
{\ADD{(förta)}} dig själv?


\par }{\MM \VS{18}Var inte överambitiös i ondska

\par }{\PP och inte heller en dåre.

\par }{\PP Varför ska du dö innan det är din tid
{\ADD{(att avsluta livet)}}?


\par }{\MM \VS{19}Det är gott att du tar hand om det ena,

\par }{\PP men dra inte undan din hand från det andra,

\par }{\PP för den som vördar
{\ADD{(fruktar)}} Gud
{\ADD{(Elohim)}} ska vara fri från ansvar i allt.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Denna mening är svåröversatt, men talar tydligt om att vi har ansvar för både det ena och det andra under vårt liv här på jorden. Samtidigt pekar den också på att det yttersta ansvaret inte är vårt. Det betyder att om vi har det rätt ställt med Gud så blir vi frikända på domens dag.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{20}Vishet är ett fäste för en vis man,

\par }{\PP mer än tio furstar som är i en
{\ADD{(befäst)}} stad.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{21}Det finns inte en rättfärdig människa på jorden,

\par }{\PP som gör gott, och inte syndar.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{22}Ge inte akt på alla ord som talas,

\par }{\PP för att du inte ska höra din tjänare förbanna dig,


\par }{\MM \VS{23}för många gånger vet också ditt eget hjärta

\par }{\PP att du själv på samma sätt har förbannat andra.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{24}Allt detta har jag prövat genom vishet, jag sa:

\par }{\MM ”Jag ska bli vis”,

\par }{\PP men den
{\ADD{(visheten)}} var fjärran från mig.


\par }{\MM \VS{25}Det som är långt borta och omåttligt djupt,

\par }{\PP vem kan finna
{\ADD{(utforska, förstå sig på)}} det?


\par }{\MM \VS{26}Jag vände om och ägnade mitt hjärta åt att veta

\par }{\PP och utforska och söka vishet och orsakerna till tingens ordning,

\par }{\MM och till att veta hur man blir en dåre

\par }{\PP och hur dårskapen blir till galenskap.


\par }{\MM \VS{27}Och jag fann kvinnan bittrare än döden,

\par }{\PP vars hjärta är snaror och nät och hennes händer som snören.

\par }{\MM Den som behagar Gud
{\ADD{(Elohim)}} ska fly från henne,

\par }{\PP men syndaren fångas av henne.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{28}Se, detta har jag funnit säger Predikaren
{\ADD{(Qohelet)}},

\par }{\MM att lägga en sak till en annan och finna anledningen
{\ADD{(orsaken)}}


\par }{\PP \VS{29}som min själ sökt
{\ADD{(letat efter)}},

\par }{\PP men jag fann den inte.

\par }{\MM En människa bland tusen har jag funnit,

\par }{\PP men en kvinna bland alla dessa har jag inte funnit.




\par }\Chap{8}{\SHB Lyd kungen
\par }
{\MM \VerseOne{1}Vem är som den vise?

\par }{\PP Och vem vet
{\ADD{(har en intim förståelse av)}} hur saker och ting
{\ADD{(ord – hebr. davar)}} ska tydas och tolkas
{\ADD{(få sin lösning)}}?

\par }{\MM En människas vishet får hennes ansikte att lysa
{\ADD{[Ps 119:130; 19:9]}}

\par }{\PP och djärvheten
{\ADD{(hårdheten)}} i hennes ansikte förändras.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{2}Jag
{\ADD{[ger dig rådet]}}, ge akt på kungens befallningar
{\ADD{(ordagrant vakta kungens mun)}} i respekt för Guds
{\ADD{(Elohims)}} ed.

\VS{3}Var inte förhastad med att lämna hans närvaro, bibehåll inte någon ond sak, för han gör vadhelst som behagar honom.

\VS{4}För kungens ord har makt
{\ADD{(hebr. shilton)}}, och kan säga till honom: ”Vad gör du?”
{\ADD{[Samma fras återkommer i
Pred 9:12 i fråga om Guds auktoritet, se
Ords 24:21.]}}


\par }{\MM \VS{5}Den som vaktar
{\ADD{(ger akt på)}} budordet ska inte veta av något ont ting
{\ADD{[skyddas från ondska]}},

\par }{\PP och ett vist hjärta känner
{\ADD{(är intimt förtroget med)}} rättskaffenhet.


\par }{\MM \VS{6}För allt
{\ADD{(varje ting, sak, ärende, omständighet)}} finns en tid och en rättvisa
{\ADD{[Pred 3:1-8; Ords 15:23]}},

\par }{\PP för människans ondska är stor över henne.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{7}Eftersom han inte vet
{\ADD{(känner till, är intimt förtrogen med)}} vad som ska ske,

\par }{\PP för även när det händer, vem ska berätta det för honom?


\par }{\MM \VS{8}Det finns ingen människa som kan bemästra
{\ADD{(hebr. shalit)}} vinden så att han kan hålla kvar
{\ADD{(hålla fast, styra)}} vinden,

\par }{\PP inte heller har han makt
{\ADD{(hebr. shilton)}} över dödsdagen,

\par }{\MM och det finns ingen ansvarsfrihet i krig,

\par }{\PP inte heller ska ondska befria honom från det som är honom givet.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{9}Allt detta har jag sett, även mitt hjärta har prövat det, allt arbete som görs under solen, när människan råder över en annan människa till hans skada.

\VS{10}Och jag såg de onda begravas och de gick in i sin vila, men de som hade gjort rätt gick från den heliga platsen
{\ADD{[templet]}} och var glömda i staden. Detta är också fåfängt
{\ADD{(tomhet; helt meningslöst)}}.
{\ADD{[Det är inte rätt att de onda lyckas i sitt liv och prisas efter att de dött.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{11}Eftersom domen mot det onda inte verkställs med hast, är hjärtat hos människans söner överlåtet till att göra det onda,

\VS{12}eftersom en syndare gör ont hundra gånger och förlänger sina dagar, men jag vet
{\ADD{(är intimt förtrogen med)}} att det går väl för de gudfruktiga
{\ADD{(de som vördar Elohim)}}, som fruktar
{\ADD{(visar vördnad)}} inför hans ansikte.

\VS{13}Men det ska inte gå väl med den onde, inte heller ska hans dagar förlängas, de är som en skugga eftersom han inte fruktar
{\ADD{(vördar, visar respekt)}} inför Guds
{\ADD{(Elohims)}} ansikte.


\par }{\PP \VS{14}Det finns en fåfänga som görs på jorden, att det finns rättfärdiga som drabbas av det som de onda gör, dessutom finns det onda som drabbas av det som de rättfärdiga gör. Jag säger att detta också är fåfängt
{\ADD{(tomhet; helt meningslöst)}}.

\VS{15}Så jag anbefaller glädje, att en människa inte har något bättre under solen än att äta och dricka och vara glad, och att detta ska vara med honom i hans arbete alla de dagar i hans liv som Gud
{\ADD{(Elohim)}} har gett honom under solen.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{16}När jag ägnade mitt hjärta åt att förstå
{\ADD{(bli intimt förtrogen med)}} vishet, och se allt som görs på jorden – för varken dag eller natt ser deras ögon sömn –

\VS{17}sedan skådade jag allt Guds
{\ADD{(Elohims)}} arbete som människan inte kan utforska, arbetet som görs under solen. För även om en människa arbetar och letar för att förstå ska hon ändå inte kunna finna det. Även om en vis man tänker att han ska känna till
{\ADD{(vara intimt förtrogen med)}} det, ska det inte vara
{\ADD{(är det inte)}} möjligt för honom att finna det.




\par }\Chap{9}{\SHB Samma mål för alla
\par }
{\MM \VerseOne{1}För allt detta har jag lagt på
{\ADD{(tagit till, gett)}} mitt hjärta, och till att klargöra
{\ADD{(förklara)}} allt detta, att de rättfärdiga och de visa och deras arbete är i Guds
{\ADD{(Elohims)}} hand, även kärlek, även hat. Ingen människa vet
{\ADD{(har intim kunskap om)}} allt, det
{\ADD{(som)}} är inför deras ansikten.

\VS{2}Allt till alla på samma sätt, det oförutsedda händer
{\ADD{(drabbar)}} den rättfärdige och den onde, den gode, den
{\ADD{(rituellt)}} rene och den
{\ADD{(rituellt)}} orene, honom som offrar och honom som inte offrar.

\par }{\BB \par }
{\MM Som den gode,

\par }{\PP sådan är syndaren,

\par }{\MM och den som avger en ed

\par }{\PP som den som fruktar
{\ADD{(är rädd för att avlägga)}} en ed.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{3}Detta är en ondska i allt som görs under solen, att det oförutsedda händer
{\ADD{(drabbar)}} alla. Ja, även människosönernas hjärtan är fulla av ondska, och galenskap
{\ADD{(dårskap)}} är i deras hjärtan medan de lever och därefter går de till döden.

\VS{4}För honom som väljer att hålla sig till allt
{\ADD{(som är)}} levande finns det hopp, för en levande hund är bättre än ett dött lejon.


\par }{\MM \VS{5}Eftersom de levande vet
{\ADD{[plural – vet på alla möjliga sätt, är intimt förtrogna med]}} att de ska dö,

\par }{\PP men de döda, de vet ingenting
{\ADD{[har ingen förståelse alls]}},

\par }{\MM och de har ingen mer belöning
{\ADD{(lön, vinning)}} att vänta
{\ADD{[från sin möda]}},

\par }{\PP för
{\ADD{[även]}} minnet av dem är glömt
{\ADD{[borta]}}.
{\ADD{[Ps 49:12; 112:6; Mal 3:16]}}


\par }{\MM \VS{6}Både deras kärlek och deras hat

\par }{\PP och deras avund har för länge sedan tynat bort,

\par }{\MM inte heller har de längre någon del

\par }{\PP för alltid i de ting som görs under solen.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{7}Gå
{\ADD{(vandra din egen utstakade väg – lev ditt liv)}}, ät ditt bröd med glädje och drick ditt vin med ett glatt hjärta, för Gud har redan accepterat
{\ADD{(sett med nåd på)}} ditt arbete
{\ADD{(det du företar dig)}}.

\VS{8}Låt alltid din klädnad vara vit och låt inte olja saknas på ditt huvud.

\VS{9}Njut av livet med hustrun som du älskar alla livets fåfänga dagar som han har gett dig under solen, alla dina fåfänga dagar, och
{\ADD{(njut av livet)}} i ditt arbete som du arbetar med under solen. Det är din del i livet
{\ADD{(din livslott)}}.

\VS{10}Vadhelst din hand tar tag i för att göra med din styrka, gör det, för det finns inget arbete, inget råd, ingen kunskap, ingen visdom i Sheol
{\ADD{(graven, underjorden – de dödas plats)}} dit du går.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{11}Jag återvände och såg under solen

\par }{\BB \par }
{\MM att det är inte de snabba som vinner loppet,

\par }{\PP inte hjältarna som vinner striden,

\par }{\MM inte de visa som får bröd,

\par }{\PP inte de kloka som får rikedom,

\par }{\PP inte de skickliga som får nåd
{\ADD{(oförtjänt kärlek)}}.

\par }{\MM Tid och tillfälle drabbar
{\ADD{(sker)}} dem alla.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{12}För människan känner inte till
{\ADD{(saknar intim kunskap om)}} sin tid.

\par }{\BB \par }
{\MM Som fiskarna fångas i det onda nätet

\par }{\PP eller som fåglarna fångas i snaran,

\par }{\MM så snärjs människans söner i en ond tid,

\par }{\PP när det plötsligt kommer över dem.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{13}Detta har jag också sett som vishet under solen och det är stort för mig;

\VS{14}Där var en liten stad och några få män i den, och där kom en stor kung emot den och belägrade den och byggde stora belägringsvallar mot den.

\VS{15}Nu fann man i den en fattig och vis man och han räddade staden med sin vishet, likväl kommer ingen människa ihåg denna fattiga man.

\VS{16}Då sa jag: ”Vishet är bättre än styrka, oavsett om den fattige mannens vishet är föraktad och hans ord inte hörda
{\ADD{(ingen har lyssnat på honom)}}.”


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{17}De visas ord talade i tysthet

\par }{\PP är mer värda att lyssnas till än en furstes rop bland dårar.


\par }{\MM \VS{18}Vishet är bättre än stridsvapen,

\par }{\PP men en syndare fördärvar mycket
{\ADD{(av det som är)}} gott.




\par }\Chap{10}{\MM \VerseOne{1}Döda flugor gör parfymerarens salvor stinkande och ruttna,

\par }{\PP på samma sätt gör lite dårskap att vishet och ära övervinns
{\ADD{(fördärvas, får stå tillbaka)}}.


\par }{\MM \VS{2}En vis man har sitt hjärta till höger

\par }{\PP och dåren har hjärtat till vänster.
{\ADD{[Den högra sidan representerar styrka och förstånd medan den vänstra dårskap och brist på styrka.]}}


\par }{\MM \VS{3}Likaså när en dåre vandrar utefter vägen
{\ADD{(går genom livet)}}

\par }{\PP så sviker hans förstånd honom,

\par }{\PP och han säger till alla att han är en dåre.


\par }{\MM \VS{4}Om en ledares ande reser sig upp emot dig
{\ADD{[om han blir arg på dig]}},

\par }{\PP lämna inte din plats,

\par }{\PP för mildhet stillar stora överträdelser.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{5}Det finns en ondska som jag har sett under solen,

\par }{\PP som ett misstag som fortgår från en härskare.


\par }{\MM \VS{6}Dårskap lyfts till skyarna

\par }{\PP och den rike får sitta på en låg plats.


\par }{\MM \VS{7}Jag har sett tjänare som rider på hästar

\par }{\PP och prinsar som vandrar som tjänare på jorden.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{8}Han som gräver en grop ska själv falla i den,

\par }{\PP och den som bryter igenom ett staket
{\ADD{[olovligen går in på ett avspärrat område]}} ska bli biten av en orm.


\par }{\MM \VS{9}Den som kastar stenar kan skadas av dem,

\par }{\PP och den som klyver trä är i fara när han gör det.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{10}Om järnet blir slött
{\ADD{(trubbigt, dåligt)}}

\par }{\PP och ingen skärper eggen

\par }{\MM måste han använda mer kraft,

\par }{\PP men vishet lönar sig för vägledning
{\ADD{[man tjänar på vishetens goda råd]}}.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{11}Om ormen biter innan den blivit tjusad
{\ADD{(hebr. lachash) [utan förvarning]}},

\par }{\PP har ormtjusaren
{\ADD{(ordagrant: tungans mästare – hebr. baal lashon)}} ingen vinning
{\ADD{[av sin konst]}}.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{12}Orden från en vis mans mun är nåd
{\ADD{(vänliga, oförtjänta – hebr. chen)}},

\par }{\PP men en dåres läppar ska sluka honom.


\par }{\MM \VS{13}Början på orden från hans mun är dåraktiga

\par }{\PP och slutet på hans tal är total galenskap.


\par }{\PP \VS{14}En dåre låter även orden vara många.

\par }{\BB \par }
{\MM Människan vet inte
{\ADD{(saknar intim kunskap om)}} vad som ska bli och det som kommer efter henne.

\par }{\PP Vem kan berätta för henne?


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{15}Dårarnas arbete tröttar ut dem alla,

\par }{\PP för de vet inte hur de ska gå för att komma till staden.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{16}Ve dig, du land, när din kung är en yngling
{\ADD{(tonåring – hebr. naar) [oerfaren och lättpåverkad]}}

\par }{\PP och dina prinsar äter
{\ADD{[festar]}} på morgonen
{\ADD{[då de istället skulle skipat rättvisa, se
Jer 21:12]}}!

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[I den hebreiska kulturen prisas ålderdom framför ungdom eftersom vishet, erfarenhet och förstånd kommer med stigande ålder.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{17}Lycklig är du, du land, när din kung är en fri man

\par }{\PP och dina prinsar äter på rätt tid,

\par }{\PP i styrka och inte i dryckenskap.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{18}Genom lättja faller takbjälkarna ner

\par }{\PP och på grund av handens sysslolöshet läcker huset.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{19}Bröd är gjort för skratt
{\ADD{(glädje)}}

\par }{\PP och vin gör livet glatt

\par }{\PP och pengar
{\ADD{(silver)}} är svaret på allt.


\par }{\SH Praktiska råd - då livet är kort (10:20-12:8)
\par }
{\SHB Visa ord
\par }
{\MM \VS{20}Förbanna inte
{\ADD{(ta inte lätt på, vanära inte)}} kungen,

\par }{\PP inte ens i dina tankar
{\ADD{(för dig själv)}}

\par }{\MM och förbanna inte
{\ADD{(ta inte lätt på, vanära inte)}} en rik man
{\ADD{[som Gud välsignat, se
Ps 112:3]}},

\par }{\PP inte ens i ditt sovrum,

\par }{\MM för en fågel i skyn kan bära rösten
{\ADD{(viska i någons öra)}}

\par }{\PP och någon med vingar kan berätta dina ord.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Ordspråket ”en fågel har viskat i mitt öra...” härstammar från detta bibelställe. Var varsam med vad du säger, för rykten och skvaller sprids snabbt och blir lätt allmänt känt.]}}




\par }{\BB \par }
\Chap{11}{\MM \VerseOne{1}Sänd
{\ADD{(kasta)}} ditt bröd på vattnet

\par }{\PP för efter många dagar ska du finna det
{\ADD{(visar det sig, kommer tillbaka)}}.


\par }{\MM \VS{2}Dela en portion i sju, ja, i åtta,

\par }{\PP för du vet inte vilken ondska
{\ADD{(olycka)}} som ska komma
{\ADD{(dyka upp)}} på jorden.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Ordspråket kan betyda att man sår på vattnet, dvs. ger godhet och är generös, och det hittar en väg tillbaka. Det kan också handla om köpmän som handlar med varor över vattnet, se
1 Kung 10:22.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{3}{\ADD{[Vers 3-4 formar en kiasm med moln (3a och 4b) och fallande träd och vind (3b och 4a):]}}

\par }{\MM Om molnen är fulla av regn tömmer de sig över jorden,

\par }{\BB \par }
{\MM och om ett träd faller åt söder eller åt norr, på en plats där träd faller,

\par }{\MM så kommer det att ske.


\par }{\MM \VS{4}Den som ger akt på
{\ADD{(vakar efter)}} vinden
{\ADD{[då det är helt vindstilla]}} kommer aldrig att så,

\par }{\BB \par }
{\MM och den som observerar molnen
{\ADD{[så det inte är minsta risk för regn]}} kommer aldrig att skörda.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Ibland inträffar stormar och olyckshändelser, men det får inte bli till en ursäkt att aldrig våga göra något. Ordspråket riktar sig till den som är för försiktig. Den jordbrukare som väntar på det mest gynnsamma tillfället att så, när det är helt vindstilla och inget utsäde skulle riskera att blåsa bort, och skörda när det inte är någon risk för regn, kommer aldrig att så eller skörda.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{5}Som du inte vet vilken väg som är vindens,

\par }{\PP eller hur benen växer i hennes livmoder som väntar barn,

\par }{\MM så känner du inte heller till
{\ADD{(är intimt förtrogen med)}} Guds arbete,

\par }{\PP han som har gjort allt
{\ADD{(som finns)}}.


\par }{\MM \VS{6}Så din säd på morgonen,

\par }{\PP och avhåll inte din hand
{\ADD{(från att så)}} på eftermiddagen
{\ADD{[då det ofta blåser]}},

\par }{\MM för du vet inte vilket som har framgång,

\par }{\PP om det är det ena eller det andra

\par }{\PP eller om båda ska bli lika bra.


\par }{\SHB Njut av livet, men kom ihåg att Gud en dag ska döma dig
\par }
{\MM \VS{7}Ljuset är sött

\par }{\PP och det är ett behagligt ting att se solen.


\par }{\MM \VS{8}Om en människa lever många år,

\par }{\PP låt henne fröjdas åt dem alla

\par }{\MM och komma ihåg de mörka dagarna,

\par }{\PP för de ska bli många.

\par }{\PP Allt som kommer är fåfängt.


\par }{\MM \VS{9}Gläd dig du unga i din ungdom

\par }{\PP och låt ditt hjärta glädja sig i dina unga år,

\par }{\MM och vandra på ditt hjärtas vägar

\par }{\PP och i dina ögons åsyn,

\par }{\MM men vet att för allt detta

\par }{\PP kommer Gud
{\ADD{(Elohim)}} att föra dig till domen
{\ADD{(hålla dig ansvarig för dina handlingar)}}.


\par }{\MM \VS{10}Ta därför bort förtret från ditt hjärta

\par }{\PP och ta bort ondska från ditt kött
{\ADD{(din kropp)}},

\par }{\PP för barndom och ungdom är fåfängt.




\par }\Chap{12}{\SHB Poem – kom ihåg din Skapare
\par }
{\MM \VerseOne{1}Så kom ihåg din Skapare i din ungdom.

\par }{\PP Innan de svåra dagarna kommer
{\ADD{[då du blir gammal och får krämpor och smärta]}},

\par }{\PP de år som du säger: ”Jag har ingen glädje.”


\par }{\MM \VS{2}Innan solens, månens och stjärnornas sken slocknar,

\par }{\PP då regnet följs av nya moln.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Ljusen som slocknar kan poetiskt tala om dålig syn, eller bildligt för mörka tider och depression. Predikaren (hebr. Qohelet) verkar ha tappat tron på Gud. I stället för att kalla Gud sin Herre eller Mästare ser han honom som en opersonlig Skapare. Det är en distanserad syn på Gud och utifrån det perspektivet ges nu en poetisk bild på en åldrande människa, och då särskilt hur det är om man inte känner Gud. Ungdomens naturliga glädje och förväntan inför livet försvinner snabbt, men för den som älskar Gud finns glädje även i ålderdomen, se
Jes 46:4.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{3}Den dagen då husets väktare
{\ADD{[händerna]}} darrar.

\par }{\PP Då de starka männen böjer sig
{\ADD{(är krökta) [fötter och ben skakar och sviktar]}}.

\par }{\MM Då malerskorna
{\ADD{[tänderna]}} slutat mala – de är för få.

\par }{\PP Då det mörknar för dem som ser ut genom fönstren
{\ADD{[synen blir dålig och dimmig]}}.


\par }{\MM \VS{4}Då dörrarna mot gatan
{\ADD{[munnen]}} har stängs till.

\par }{\PP Då ljudet från kvarnen dämpas.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Dörrarna kan syfta på munnen eller läpparna som stängs till; resultatet är att man tappar kontakten med samhället. Munnen liknas vid en kvarn, men tänderna är borta, och det låter inte längre när man tuggar.]}}

\par }{\MM \par }
{\MM Då man vaknar när fågeln börjar kvittra
{\ADD{[är lättväckt och vaknar tidigt]}}.

\par }{\PP Då fågelsången dämpas
{\ADD{[hörseln blir sämre]}}.


\par }{\MM \VS{5}Då man bävar för en backe
{\ADD{(höjd)}},

\par }{\PP och faror på gatorna.
{\ADD{[Då man är rädd för att gå ut.]}}

\par }{\MM Då mandelträdet lyser vitt
{\ADD{[håret har vitnat]}}.

\par }{\PP Då en gräshoppa blir en stor börda.

\par }{\PP Då kaprisfrukten mist sin kraft
{\ADD{[all sexuell kraft och lust är borta]}}.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Gräshoppan kan beskriva att en liten insekt blir till en stor tyngd eller också en bild på att en åldring är som en gräshoppa som släpar sig fram. Detta är enda versen i Bibeln kaprisfrukten nämns, den användes i antiken som en lustförhöjande drog.]}}

\par }{\BB \par }
{\MM Då människan är på väg till sitt eviga hem

\par }{\PP och gråtarna väntar på gatan.

\par }{\BB \par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Nu kommer avslutningen som börjar med ”innan” och syftar tillbaka på vers 1: Frukta alltså Herren och böj dig inför honom innan du dör. Här ges en poetisk bild av några vanliga dödsorsaker:]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{6}Innan silvertråden slits av
{\ADD{[nervsystemet slutar fungera]}},

\par }{\PP eller guldskålen brister
{\ADD{[hjärnan slutar fungera]}},

\par }{\PP eller krukan krossas vid källan
{\ADD{[hjärtats högra kammare brister]}},

\par }{\PP eller brunnshjulet går i bitar vid brunnen
{\ADD{[hjärtats vänstra kammare brister]}}.


\par }{\MM \VS{7}Då stoftet
{\ADD{[kroppen]}} återvänder till jorden

\par }{\PP som den en gång kom från,

\par }{\MM och anden
{\ADD{[livsanden som Gud blåste in i människan, se
1 Mos 2:7]}}

\par }{\PP återvänder till Gud
{\ADD{(Elohim)}} som gav den.


\par }{\SH Avslutande refräng
\par }
{\MM \VS{8}”Fåfängans fåfängligheter
{\ADD{[hebr. hevel havalim]}}”,

\par }{\PP säger Predikaren
{\ADD{(läraren, samlaren, sökaren – hebr. Qohelet)}},

\par }{\MM ”allt är fåfängt.”
{\ADD{[Pred 1:2]}}


\par }{\SH Avslutande epilog
\par }
{\MM \VS{9}Förutom att Predikaren
{\ADD{(läraren, samlaren, sökaren – hebr. Qohelet)}} var vis, lärde han också ut kunskap till folket, ja han funderade
{\ADD{(grubblade)}} och utforskade och satte samman många ordspråk.

\VS{10}Predikaren utforskade behagliga ord och det som skrivits ärligt, liksom ord med sanning.


\par }{\PP \VS{11}De visas ord är som sporrar, och som nitar som är väl fastsatta är deras samlade ord, de är givna från en herde.

\VS{12}Och dessutom, min son, låt varna dig, det finns inget slut på bokskrivandet, och mycket studerande tröttar ut köttet
{\ADD{(kroppen)}}.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{13}Slutordet – när
{\ADD{[helheten av]}} allt har blivit hört
{\ADD{[sammanfattningen när vi har tagit till oss hela budskapet blir då]}}:

\par }{\PP Frukta
{\ADD{(vörda)}} Gud
{\ADD{(Elohim)}} och håll hans budord
{\ADD{(tydliga befallningar – hebr. mitzvot)}},

\par }{\PP för detta gäller alla människor.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Sista raden lyder ordagrant ”detta är hela människan” och kan tolkas som att det gäller alla människor (Rom 3:29), är alla människors plikt, eller att det rör det som är viktigt för hela människan. I nästa mening (vers 14) återkommer kol – det hebreiska ord som kan översättas allt/alla/hela/varje – två gånger till. Denna fyrfaldiga upprepning betonar att det enda som verkligen betyder något här på jorden är att frukta Gud och lyda honom,
Matt 6:33.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{14}För Gud
{\ADD{(Elohim)}} ska föra fram varje gärning
{\ADD{(handling) [hur människan agerat i allt]}} vid domen, även det som är dolt
{\ADD{(allt undangömt)}} – om det är gott,
{\ADD{[eller]}} om det är ont.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Predikaren slutar där Ordspråksboken börjar – med en sund gudsfruktan, se
Ords 1:7. Den som fruktar Gud kommer att bry sig om hans budord. Den som fruktar Gud fruktar inget annat, men den som inte fruktar Gud fruktar allt annat. Den som fruktar Gud blir också fri från hämndbegär. Gud kommer att ge en rättvis dom över allt som skett i det fördolda, se
5 Mos 32:35; Rom 12:19.]}}

\par }