\NormalFont\ShortTitle{1 Kungaboken}

{\MT 1 Kungaboken

\par }{\IMT Inledning

\par }{\IP Från början var första och andra Kungaboken en bok. I denna volym (som nu är två böcker) återberättas Israels historia från Salomos tid fram till exilen till Babylon. Skriven under exilen berörs den brännande teologiska frågan om Gud hade misslyckats. Nej, Gud har inte misslyckats, det är Israel som har lämnat Gud och gått sin egen väg.

\par }{\IP I Juda och Israel nämns sammanlagt
{\BD{43 regenter}} (42 kungar och en drottning).

\par }{\IP Saul var den förste kungen i det
{\BD{enade riket}} och han regerade över alla de tolv stammarna. Efter hans död blev riket tillfälligt splittrat och Sauls yngste son Ish-Boshet regerade över 11 stammar under 2 år, medan David regerade i Juda. När Ish-Boshet dödades blev David kung över alla 12 stammarna. Davids son, Salomo, blev den tredje kungen över hela riket. Alla dessa tre första kungar regerade i 40 år vardera.

\par }{\IP Efter Salomos död delades riket i ett nordligt och ett sydligt rike:

\par }{\IP {\BD{Nordriket}} bestod av de 10 nordliga stammarna och kallas Israel. Det föll till assyrierna 731 f.Kr. Nordriket hade totalt 19 kungar och enligt Bibelns beskrivning var alla onda.

\par }{\IP {\BD{Sydriket}} bestod av Juda och Benjamins stam, och kallas ofta Juda. Sydriket fanns kvar som en egen nation fram till 586 f.Kr. då de besegrades av det babyloniska riket. Sydriket hade totalt 20 regenter (19 kungar och en drottning). Av dem beskrivs 12 som onda och 8 som goda (Asa, Jehoshafat, Joash, Amasja, Asarja, Jotam, Hiskia och Joshijaho).

\par }{\IP {\BD{Enade riket}}

\par }{\IP 1. Saul – 40 år (Apg 13:21)

\par }{\IP      Ish-Boshet (2 år)

\par }{\IP 2. David – 40 år (2 Sam 5:4-5)

\par }{\IP 3. Salomo – 40 år (1 Kung 11:42)

\par }{\IP 4. Rehabeam (hebr. Rechavam) – riket splittras, han blir kung i Sydriket

\par }{\IP {\BD{Nordriket (Israel, de tio nordliga stammarna)}}

\par }{\IP 1. Jerobeam I (hebr. Jarovam) – 22 år (1 Kung 11:26; 14:20)

\par }{\IP 2. Nadav – 2 år (1 Kung 15:25-28)

\par }{\IP 3. Baasha – 24 år (1 Kung 15:27-16:7)

\par }{\IP 4. Elah – 2 år (1 Kung 16:6-14)

\par }{\IP 5. Zimri – 7 dagar (1 Kung 16:9-20)

\par }{\IP 6. Omri – 12 år (1 Kung 16:15-28)

\par }{\IP 7. Ahab (hebr. Achav) – 22 år (1 Kung 16:28-22:40)

\par }{\IP 8. Achasja (hebr. Achazjaho) – 2 år (1 Kung 22:40-54; 2 Kung 1:1-18)

\par }{\IP 9. Jehoram/Joram – 12 år (2 Kung 3:1-9:25)

\par }{\IP 10. Jehu – 28 år (2 Kung 9:1-10:36)

\par }{\IP 11. Jehoachaz – 17 år (2 Kung 13:1-9)

\par }{\IP 12. Joash – 16 år (2 Kung 13:10-14:16)

\par }{\IP 13. Jerobeam II (hebr. Jarovam) – 41 år (2 Kung 14:23-29)

\par }{\IP 14. Sakarja (hebr. Zecharjaho/Zecharja) – 6 månader (2 Kung 14:29-15:12)

\par }{\IP 15. Shallum – 1 månad (2 Kung 15:10-15)

\par }{\IP 16. Menachem – 10 år (2 Kung 15:14-22)

\par }{\IP 17. Peqachjah – 2 år (2 Kung 15:22-26)

\par }{\IP 18. Peqach – 20 år (2 Kung 15:27-31)

\par }{\IP 19. Hosea (hebr. Hoshea) – 9 år (2 Kung 15:30-17:6)

\par }{\IP {\BD{Sydriket (Juda och Benjamin)}}

\par }{\IP 1. Rehabeam – 17 år (1 Kung 11:26-14:20)

\par }{\IP 2. Avijam – 3 år (1 Kung 14:31-15:8)

\par }{\IP 3. Asa ({\BD{god}}) – 41 år (1 Kung 15:8-24)

\par }{\IP 4. Jehoshafat ({\BD{god}}) – 25 år (1 Kung 22:41-50)

\par }{\IP 5. Jehoram – 8 år (2 Kung 8:16-24)

\par }{\IP 6. Achasja (hebr. Achazjaho) – 1 år (2 Kung 8:24-9:29)

\par }{\IP 7. Atalja (hebr. Ataljaho) (drottning) – 6 år (2 Kung 11:1-20)

\par }{\IP 8. Joash (börjar
{\BD{god}}, men avfaller) – 40 år (2 Kung 11:1-12:21)

\par }{\IP 9. Amasja ({\BD{god}}) – 29 år (2 Kung 14:1-20)

\par }{\IP 10. Ussia/Asarja ({\BD{god}}) – 52 år (2 Kung 15:1-7)

\par }{\IP 11. Jotam ({\BD{god}}) – 16 år (2 Kung 15:32-38)

\par }{\IP 12. Achaz – 16 år (2 Kung 16:1-20)

\par }{\IP 13. Hiskia (hebr. Chizqijah) ({\BD{god}}) – 29 år (2 Kung 18:1-20:21)

\par }{\IP 14. Manasse (hebr. Menasheh) – 55 år (2 Kung 21:1-18)

\par }{\IP 15. Amon – 2 år (2 Kung 21:19-26)

\par }{\IP 16. Josia (hebr. Joshijaho) ({\BD{god}}) – 31 år (2 Kung 22:1-23:30)

\par }{\IP 17. Jehoachaz – 3 månader (2 Kung 23:31-33)

\par }{\IP 18. Jojakim (hebr. Jehojaqim) – 11 år (2 Kung 23:34-24:5)

\par }{\IP 19. Jojakin (hebr. Jehojachin) – 3 månader (2 Kung 24:6-16)

\par }{\IP 20. Sidkia (hebr. Tsidqijaho) / Mattanja – 11 år (2 Kung 24:17-25:30)

\par }{\IP Vid en första anblick kan det ibland se ut som om Bibelns angivelser är motsägelsefulla. Vid flera tillfällen har den grekiska översättningen Septuaginta ”rättat” den hebreiska texten. Tar man dock hänsyn till hur år räknas, tillträdesår och samregentskap, faller allt på plats.

\par }{\IP 1.
{\BD{Nyår – höst eller vår}}. I den gregorianska kalendern som vi använder är nyåret i januari. I Nordriket räknade man från nisan till nisan (mars/april till mars/april). I Sydriket däremot räknades året från tishri till tishri (sep/okt till sept/okt). När nu en kungs regeringstid i Israel jämförs med regeringstiden för kungen i Juda, kommer ett av hans regeringsår att delvis sammanfalla med två av Juda kungs regeringsår och vice versa.

\par }{\IP 2.
{\BD{Tillträdesåret}} räknades oftast med i Sydriket, medan tillträdesåret inte räknades i Nordriket.

\par }{\IP 3.
{\BD{Samregentskap}} – ibland var makten delad över olika områden i riket och ibland blev sonen medregent med sin far under dennes sista tid.

\par }{\IP Kärnbibeln baserar ofta årtal på Edwin R. Thieles sammanställning, men i vissa fall har de uppdaterats utifrån den senaste forskningen och nya arkeologiska fynd.

\par }{\IB \par }
{\IM {\BD{Skrivet:
}} ca 561-539 f.Kr.

\par }{\IB \par }
{\IM {\BD{Berör tidsperioden:
}} ca 970-560 f.Kr.

\par }{\IB \par }
{\IM {\BD{Författare:
}} Enligt judisk tradition
{\BD{Jeremia}} eller hans sekreterare Baroch (Jer 36:4).



\par }\ChapOne{1}{\SH Salomos väg till makten
\par }
{\SHB Davids försämrade hälsa
\par }
{\MM \VerseOne{1}Kung David var nu gammal, och i hög ålder
{\ADD{(kommen till dagar)}} och de täckte honom med filtar men han kunde inte bli varm.
{\ADD{[David var i 70-årsåldern, se
2 Sam 5:4-5]}}

\VS{2}Därför sa hans tjänare till honom. ”Låt det sökas upp en ung jungfru åt min herre kungen, och låt henne vara inför kungen och vara en uppasserska åt honom, och låt henne ligga i din famn så att min herre kungen kan bli varm.”


\par }{\PP \VS{3}Så de sökte efter en ung kvinna
{\ADD{(hebr. naarah)}} genom hela Israel och fann Avishag, shunnamitiskan, och förde henne till kungen.
{\ADD{[Avishag var från staden Shunem i Jezereldalen nära berget Gilboa, kvinnan i Höga Visan är också från Shunem, se
Höga V 6:13.]}}

\VS{4}Och den unga kvinnan var mycket vacker, och hon blev uppasserska åt kungen och betjänade honom, men kungen hade ingen intim relation med henne.


\par }{\SHB Adonijas försök att bli kung
\par }
{\MM \VS{5}Och Adonija
{\ADD{(hebr. Adonijaho)}}, Chaggits son, upphöjde sig själv och sa: ”Jag ska bli kung”. Och han gjorde i ordning vagnar
{\ADD{(flera hästekipage – hebr. rechev)}} och ryttare och 50 män till att springa
{\ADD{[som livvakter/soldater]}} framför honom.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Han förberedde en kunglig procession genom staden för sin kröning som kung. Hans äldre bror Avshalom hade gjort på liknande sätt när han tog över makten, se
2 Sam 15:1. Då var det en vagn, Adonija har flera hästekipage. Adonija bryter mot traditionen att låta Gud få välja Israels kung, och sedan bekräfta detta val genom den profetiska tjänsten. Varken Saul eller David hade själva sökt tronen, se
1 Sam 10:9-27; 16:1-13. Nu följer tre anledningar till hans arrogans:]}}


\par }{\MM \VS{6}Hans far
{\ADD{[David]}} hade aldrig sårat honom
{\ADD{[genom att tillrättavisa honom]}} under alla hans dagar och frågat: ”Varför gör du så här?”

\par }{\MM Han hade även ett gott utseende

\par }{\MM och han var född efter Avshalom
{\ADD{[2 Sam 3:3, 13-18]}}.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[David hade varit en frånvarande far, se
Ords 3:11-12; 22:6; Heb 12:6-7. Adonija var mer fokuserad på det yttre, än på karaktär, se
1 Sam 16:7. Adonija var den äldste sonen vid liv, så han förutsatte att han skulle ha rätt till tronen.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{7}Så han överlade med
{\ADD{[Davids general för armén]}} Joav, Tserojahs son, och med prästen Evjatar, och de ställde sig bakom Adonija
{\ADD{[tog hans parti]}}.

\VS{8}Men prästen Tsadoq
{\ADD{[Davids andra överstepräst, se
2 Sam 8:17; 20:25]}} och
{\ADD{[chefen för Davids livvakter]}} Benajaho, Jehojadas son, och profeten Natan och Shimi och Rei och de mäktiga stridsmännen
{\ADD{(hebr. gever)}} som hörde till David var inte med Adonija.


\par }{\PP \VS{9}Och Adonija slaktade får och oxar och göddjur vid Zochelets sten, som ligger bredvid Ein-Rogel
{\ADD{[en källa strax söder om Gichonkällan i Kidrondalen, vid gränsen mellan Benjamin och Juda]}}, och han kallade på alla sina bröder, kungens söner, och alla Juda män, kungens tjänare.
{\ADD{[Adonija följer samma mönster som hans bror Avshalom följt vid sin statskupp, se
2 Sam 15:2.]}}

\VS{10}Men profeten Natan och Benajaho och de mäktiga stridsmännen
{\ADD{[”Davids veteraner” som stöttat honom före hans tid som kung]}} och sin
{\ADD{[yngre]}} bror Salomo, kallade han inte på.


\par }{\SHB Salomo blir kung
\par }
{\MM \VS{11}Då talade
{\ADD{[profeten]}} Natan till
{\ADD{[Davids hustru]}} Batsheva
{\ADD{(Batseba)}}, Salomos mor, och sa: ”Har du inte hört att Adonija, Chaggits son, regerar
{\ADD{(har gjort sig till kung)}}, och David, vår herre
{\ADD{(hebr. adón)}}, vet det inte?

\VS{12}Och nu låt mig ge dig råd, jag ber dig
{\ADD{(vädjar)}}, så att du kan rädda ditt eget liv och din son Salomos liv.

\VS{13}Gå in till kung David och säg till honom: Har inte du, min herre kung, svurit
{\ADD{(avlagt ed)}} till din tjänstekvinna och sagt: Med säkerhet ska din son Salomo regera efter mig och han ska sitta på min tron? Varför regerar Adonija nu?

\VS{14}Se, medan du fortfarande talar där med kungen ska även jag komma in efter dig och bekräfta dina ord.”


\par }{\PP \VS{15}Så Batsheva gick in till kungen, in i kammaren
{\ADD{[där David var sängliggande]}}. Nu var kungen mycket gammal och Avishag, shunnamitiskan, betjänade kungen.

\VS{16}Batsheva böjde sig själv inför kungen.

\par }{\PP Kungen
{\ADD{[David]}} frågade: ”Vad vill du?”


\par }{\PP \VS{17}Hon sa till honom: ”Min herre, du svor
{\ADD{(gav din ed)}} vid Herren din Gud
{\ADD{(Jahveh Elohim)}} till din tjänstekvinna: ’Med säkerhet ska din son Salomo regera efter mig och han ska sitta på min tron.’

\VS{18}Och nu, se Adonija regerar, och du, min herre kungen, vet det inte.

\VS{19}Och han har slaktat oxar och göddjur och får i mängd, och har kallat på alla kungens söner och prästen Evjatar och Joav, arméns general, men Salomo, din tjänare, har han inte kallat.


\par }{\PP \VS{20}Och du, min herre kung, hela Israel har sina ögon på dig, att du ska berätta för dem vem som ska sitta på min herres tron, kungen efter honom.

\VS{21}Annars kommer det att ske när min herre sover med sina fäder att jag och min son kommer att räknas som lagöverträdare.”


\par }{\PP \VS{22}Och se, medan hon ännu talade med kungen kom profeten Natan.

\VS{23}Och de berättade för kungen och sa: ”Se, Natan, profeten.” Och när han kom framför kungen böjde han sig ner inför kungen med ansiktet mot marken.


\par }{\PP \VS{24}Och Natan sa: ”Min herre kungen, har du sagt: Adonija ska regera efter mig och han ska sitta på min tron?

\VS{25}För han har gått ner idag och har slaktat oxar och göddjur och får i mängd, och har kallat på alla kungens söner och arméns härförare och Evjatar, prästen, och se, de äter och dricker inför honom och säger: Länge leve kung Adonija.

\VS{26}Men till mig, jag din tjänare och till Tsadoq, prästen, och till Benajaho, Jehojadas son, och din tjänare Salomo har han inte kallat.

\VS{27}Har verkligen min herre kungen gjort denna sak utan att låta din tjänare veta vem som ska sitta på min herres tron, kungen efter dig?”


\par }{\PP \VS{28}Och kung David svarade och sa: ”Kalla Batsheva till mig.” Och hon kom inför kungens ansikte och stod framför kungen.


\par }{\PP \VS{29}Och kungen gav sin ed och sa: ”Så sant Herren
{\ADD{(Jahveh)}} lever, som har räddat min själ ur alla trångmål,

\VS{30}jag har verkligen
{\ADD{(sannerligen)}} gett dig min ed i Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}, och sagt: Med säkerhet ska din son Salomo regera efter mig och han ska sitta på min tron i mitt ställe, jag ska verkställa
{\ADD{(göra)}} detta redan idag.”


\par }{\PP \VS{31}Och Batsheva böjde sig ner med ansiktet mot marken och ödmjukade sig för kungen och sa: ”Må min herre kung David leva för evigt.”


\par }{\PP \VS{32}Och kung David sa
{\ADD{[i en rad tydliga anvisningar får den gamle David tillbaka energin för att göra de nödvändiga förberedelserna så Salomo kan smörjas till kung]}}: ”Kalla till mig Tsadoq, prästen
{\ADD{[som kan smörja en ny kung]}}, och Natan, profeten, och Benajaho, Jehojadas son.” Och de kom inför kungens ansikte.

\VS{33}Och kungen sa till dem: ”Ta med er herres tjänare och låt min son Salomo rida på min egen mula och för honom ner till Gichon
{\ADD{[källan på östra sidan av Jerusalem]}}.

\VS{34}Och låt Tsadoq, prästen, och Natan, profeten, smörja honom där till kung över Israel och blås i shofaren och säg: ’Länge leve kung Salomo.’

\VS{35}Sedan ska ni komma upp efter honom och han ska komma och sitta på min tron, för han ska vara kung i mitt ställe och jag har utsett honom till att vara furste över Israel och över Juda.”


\par }{\PP \VS{36}Och Benajaho, Jehojadas son, svarade kungen och sa: ”Amen, så säger Herren
{\ADD{(Jahveh)}} Gud
{\ADD{(Elohim)}}, min konungs Herre
{\ADD{(Adonai)}}.

\VS{37}Som Herren
{\ADD{(Jahveh)}} har varit med min herre kungen, så ska han vara med Salomo och göra hans tron större än min herre kung Davids tron.”


\par }{\PP \VS{38}Och Tsadoq, prästen, och Natan, profeten, och Benajaho, Jehojadas son, och keretiterna och peletiterna gick ner och lät Salomo rida på kung Davids mula och förde honom till Gichon
{\ADD{[källan på östra sidan av Jerusalem]}}.

\VS{39}Och Tsadoq, prästen, tog hornet med olja från tältet och smorde Salomo. Och de blåste i shofaren och hela folket sa: ”Länge leve kung Salomo.”

\VS{40}Och hela folket kom upp efter honom och folket blåste i flöjter och gladde sig storligen så att marken sprack
{\ADD{(rämnade, gick sönder)}} av ljudet från dem.


\par }{\PP \VS{41}Och Adonija och alla hans gäster som var med honom hörde det när de hade slutat att äta. Och när Joav hörde ljudet av shofaren sa han: ”Varför hörs det som att staden är i uppror?”


\par }{\PP \VS{42}Medan han fortfarande talade, se, då kom Jonatan, prästen Evjatars son, och Adonija sa: ”Kom, för du är en ärlig man, och ge oss glada nyheter.”


\par }{\PP \VS{43}Och Jonatan svarade och sa: ”Sannerligen, vår herre kung David har gjort Salomo till kung.

\VS{44}Och kungen har sänt med honom Tsadoq, prästen, och Natan, profeten, och Benajaho, Jehojadas son, och keretiterna och peletiterna och de har låtit honom rida på kungens mula.

\VS{45}Och Tsadoq, prästen, och Natan, profeten, har smort honom till kung i Gichon
{\ADD{[källan på östra sidan av Jerusalem]}}, och de kommer upp därifrån med så stor glädje att staden är i uppror. Detta är ljudet som ni hör.

\VS{46}Och Salomo sitter även på kungarikets tron.

\VS{47}Och dessutom kom kungens tjänare och välsignade vår herre kung David och sa: ’Gud
{\ADD{(Elohim)}} ska göra Salomos namn ännu större
{\ADD{(bättre)}} än ditt namn och göra hans tron mäktigare än din tron,’ och kungen böjde sig ner på sängen.

\VS{48}Och kungen
{\ADD{[David]}} sa även: ’Välsignad är Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}, som har gett en att sitta på min tron idag och mina ögon får se det.’ ”
{\ADD{[Jonatans rapport här i vers 43-48 är skriven utifrån någon som var med och såg och hörde vad som hände.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{49}Och alla Adonijas gäster blev rädda
{\ADD{(blev panikslagna)}} och steg upp och gick var och en sin väg.

\VS{50}Och Adonija fruktade för Salomo och steg upp och gick och tog ett stadigt
{\ADD{(fast, säkert)}} grepp i altarets horn.

\VS{51}Och det berättades för Salomo och man sa: ”Se, Adonija fruktar kung Salomo för han har greppat altarets horn och säger: ’Låt kung Salomo ge mig sin ed att han inte ska slakta sin tjänare med svärdet.’ ”


\par }{\PP \VS{52}Och Salomo sa: ”Om han visar sig vara en ärbar
{\ADD{(rättskaffens, ärlig)}} man ska inte ett hårstrå falla från honom till marken, men om ondska blir funnen hos honom ska han dö.”

\VS{53}Och kung Salomo sände
{\ADD{[soldater]}} och de tog ner honom
{\ADD{[Adonija]}} från altaret och han kom och ödmjukade sig inför kung Salomo. Och Salomo sa till honom: ”Gå till ditt hus.”




\par }\Chap{2}{\SHB Davids råd till Salomo
\par }
{\MM \VerseOne{1}När dagarna närmade sig för Davids död, gav han Salomo följande instruktioner och sa:


\par }{\PP \VS{2}”Jag vandrar
{\ADD{(tar nu nästa steg)}} på den väg allt
{\ADD{[vi alla här]}} i världen måste gå.
{\ADD{[Poetiskt uttryck för att beskriva hur allt här på jorden dör, se även
Jos 23:14.]}} Var därför stark
{\ADD{(fast, säker, tapper)}} och visa dig som en man,

\VS{3}och var noga med att hålla
{\ADD{(vakta, skydda, bevara)}} Herren
{\ADD{(Jahveh)}} din Guds
{\ADD{(Elohims)}} vägar så att du vandrar på dem till att hålla
{\ADD{(vakta, skydda, bevara)}} hans förordningar
{\ADD{(ordagrant ”saker inristat”)}}, hans budord
{\ADD{(tydliga befallningar)}} och hans påbud
{\ADD{(bindande juridiska beslut)}} och hans stadgar
{\ADD{(vittnesbörd, Guds grundläggande regler)}} i enlighet med allt som är skrivet i Moses undervisning, för att du ska ha framgång i allt som du företar dig och vart du än vänder dig,

\VS{4}så att Herren
{\ADD{(Jahveh)}} kan bekräfta
{\ADD{(stadfästa)}} sitt ord som han talat om mig och sagt: Om dina söner vakar över sina vägar
{\ADD{[lever som jag lär dem]}} och vandrar inför mitt ansikte i sanning med hela sitt hjärta och med hela sin själ, lovar han att det inte ska saknas någon efterträdare
{\ADD{[från ditt släktled]}} på Israels tron.
{\ADD{[2 Sam 7:13, 25]}}


\par }{\PP \VS{5}Och även du vet vad Joav, Tserojahs son, gjorde mot mig och vad han gjorde mot två av Israels härhövitsmän, mot Avner, Ners son
{\ADD{[2 Sam 3:22-39]}}, och mot Amasha, Jeters son
{\ADD{[2 Sam 20:8-10]}}, som han slog och hällde ut stridsblod i fred och satte stridsblod på sin gördel som han har runt sina höfter och på sina skor som han har på sina fötter.

\VS{6}Handla därför i enlighet med din vishet och låt inte hans grå hår gå ner i Sheol
{\ADD{(graven, underjorden, de dödas plats)}} i frid
{\ADD{(shalom)}}.


\par }{\PP \VS{7}Men visa nåd
{\ADD{(omsorgsfull kärlek – hebr. chesed)}} mot Barzilajs söner, gileaditen, och låt dem vara bland dem som äter vid ditt bord, för de kom nära mig när jag flydde från Avshalom din bror.


\par }{\PP \VS{8}Och se, där är hos dig Shimi, Geras son, benjaminiten från Bachurim, som förbannade mig med en svår förbannelse den dagen då jag gick till Machanajim
{\ADD{[2 Sam 16:5-19]}}, men han kom ner och mötte mig vid Jordan och jag gav en ed till honom i Herren
{\ADD{(Jahveh)}} och sa: ’Jag ska döda dig med svärdet.’
{\ADD{[2 Sam 19:16-23]}}

\VS{9}Och nu, låt honom inte vara skuldfri, för du är en vis man och du vet vad du ska göra mot honom, och du ska föra ner hans gråa hår i Sheol
{\ADD{(graven, underjorden, de dödas plats)}} med blod.”


\par }{\SHB Davids död
\par }
{\MM \VS{10}Så gick David till vila hos sina fäder och blev begravd i Davids stad.
{\ADD{[Där hans grav fanns kvar även på Jesu tid, se
Apg 2:29.]}}

\VS{11}Och dagarna som David regerade över Israel var 40 år:

\par }{\PP 7 år regerade han i Hebron
{\ADD{(hebr. Chevron) [när han regerade över Juda]}}

\par }{\PP och 33 år regerade han i Jerusalem.


\par }{\MM \VS{12}Och Salomo satt på sin far Davids tron och hans kungarike blev mycket stabilt
{\ADD{(fullt ut stadfäst)}}.
{\ADD{[Ordagrant: ”stadig hans rike mycket”, det var inga inre eller yttre stridigheter så riket kunde få sin form och etableras. Samma fras utan ordet ”mycket” återkommer vers 46.]}}


\par }{\SHB Salomos tidiga regeringsår
\par }
{\MM \VS{13}Och Adonija, Chagits son, kom till Batsheva, Salomos mor, och hon sa: ”Kommer du fredligt?”

\par }{\PP Och han sa: ”Fred.”
{\ADD{[Här använder Batsheva ordet shalom i bestämd form och Adonija svarar med shalom i obestämd form.]}}


\par }{\PP \VS{14}Han sa: ”Jag har något att säga dig.”

\par }{\PP Och hon sa: ”Tala.”


\par }{\PP \VS{15}Och han sa: ”Du vet att kungariket var mitt och att hela Israel lyfte sina ansikten mot mig för att jag skulle regera. Men kungariket är omändrat och har blivit min brors, för från Herren
{\ADD{(Jahveh)}} är det hans.
{\ADD{[2 Sam 12:25]}}

\VS{16}Och nu har jag en förfrågan till dig – vänd inte bort mitt ansikte.”

\par }{\PP Hon svarade honom: ”Tala.”


\par }{\PP \VS{17}Och han sa: ”Tala, jag ber dig, till Salomo, kungen – för han ska inte vända ansiktet från dig – att han ger mig Avishag, shunnamitiskan, till hustru.”
{\ADD{[1 Kung 1:3-4]}}


\par }{\PP \VS{18}Och Batsheva sa: ”Gott, jag ska tala för din räkning med kungen.”


\par }{\PP \VS{19}Och Batsheva kom inför kung Salomo till att tala med honom för Adonija. Och kungen reste sig och böjde sig inför henne och satt ner på sin tron och såg till att en tron ställdes fram till kungens mor och hon satt på hans högra.


\par }{\PP \VS{20}Sedan sa hon: ”Jag vill be dig om en liten sak, vänd inte bort ditt ansikte
{\ADD{(neka mig inte)}}.” Kungen svarade henne: ”Be mig, jag ska inte vända bort mitt ansikte.”


\par }{\PP \VS{21}Och hon sa: ”Låt Avishag, shunnamitiskan, ges till Adonija, din bror, som hustru.”


\par }{\PP \VS{22}Och kung Salomo svarade sin mor och sa: ”Varför ber du om Avishag, shunnamitiskan, till Adonija? Be om kungariket till honom också, för han är min äldre bror, och till honom och till Evjatar, prästen, och till Joav, Tserojahs son.”


\par }{\PP \VS{23}Och kung Salomo svor en ed i Herren
{\ADD{(Jahveh)}} och sa: ”Må Gud
{\ADD{(Elohim)}} göra så mot mig och mer, om Adonija inte har talat dessa ord mot sin egen själ.

\VS{24}Och nu, Herren
{\ADD{(Jahveh)}} lever, som har stadfäst
{\ADD{(etablerat)}} mig och satt mig på min far Davids tron, och som har gjort mig ett hus som han talat
{\ADD{(lovat)}}, idag ska Adonija dödas.”
{\ADD{[2 Sam 7]}}

\VS{25}Och kung Salomo sände genom Benajahos hand, Jehojadas son, och han kom över honom så att han dog.


\par }{\PP \VS{26}Och till Evjatar, prästen, sa kungen: ”Gå du till Anatot, till dina egna fält, för du förtjänar att dö, men jag ska inte döda dig denna gång, eftersom du bar Herren
{\ADD{(Jahveh)}} Guds
{\ADD{(Elohims)}} ark framför min far David och eftersom du var plågad med allt som min far David var plågad av.”

\VS{27}Och Salomo avskedade
{\ADD{(drev ut)}} Evjatar från att vara Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} präst, så att Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord skulle fullbordas som han talat angående Elis hus i Shilo.
{\ADD{[1 Sam 2:34-36]}}


\par }{\PP \VS{28}Och ryktet nådde Joav, för Joav hade följt efter Adonija, men inte följt efter Avshalom. Och Joav flydde till Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} tält och tog ett stadigt
{\ADD{(fast, säkert)}} tag om altarets horn.

\VS{29}Och det berättades för Salomo: ”Joav har flytt till Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} tält och se, han är vid altaret.” Och Salomo sände Benajaho, Jehojadas son, och sa: ”Fall över
{\ADD{(döda)}} honom.”


\par }{\PP \VS{30}Och Benajaho kom till Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} tält och sa till honom: ”Så säger kungen: Kom ut.”

\par }{\PP Men han svarade: ”Nej, jag vill dö här.”

\par }{\PP Och Benajaho framförde detta till kungen och sa: ”Så talade Joav och så svarade han mig.”


\par }{\PP \VS{31}Och kungen sa till honom: ”Gör som han har talat och fall över
{\ADD{(döda)}} honom och begrav honom, så att du tar bort blodet, som Joav har spillt utan anledning, från mig och min fars hus.

\VS{32}Och Herren
{\ADD{(Jahveh)}} ska vända tillbaka hans blod över hans eget huvud, eftersom han har slagit två män som var mer rättfärdiga och bättre än han, och han dödade dem med svärd och min far David visste det inte. Avner, Ners son, Israels härförare
{\ADD{[2 Sam 3:22-39]}}, och Amasa, Jeters son, Juda härförare
{\ADD{[2 Sam 20:8-10]}}.

\VS{33}Så ska deras blod återvända över Joavs huvud och över hans säds huvud för alltid. Men till David och till hans säd och till hans hus och till hans tron, ska det vara frid
{\ADD{(shalom)}} för evigt från Herren
{\ADD{(Jahveh)}}.”


\par }{\PP \VS{34}Och Benajaho, Jehojadas son, gick upp och kom över honom
{\ADD{(mötte honom, för att döda – hebr. parag)}} och slog honom, och han blev begraven i sitt eget hus i öknen.

\VS{35}Och kungen satte Benajaho, Jehojadas son, i hans ställe över hären och Tsadoq, prästen, satte kungen i Evjatars ställe.


\par }{\PP \VS{36}Och kungen sände och kallade på Shimi och sa till honom: ”Bygg dig ett hus i Jerusalem och bo där och gå inte vidare någon annanstans.

\VS{37}För när
{\ADD{(den dagen)}} du går ut och passerar över bäcken Kidron, ska du med säkerhet veta att du ska döden dö, ditt blod ska komma över ditt eget huvud.”


\par }{\PP \VS{38}Och Shimi sa till kungen: ”Ditt ord
{\ADD{(tal)}} är gott, som min herre kungen har talat, så ska din tjänare göra.” Och Shimi bodde i Jerusalem många dagar.


\par }{\PP \VS{39}Och det skedde när tre år hade gått att två av Shimis tjänare sprang iväg till Achish, Maachas son, Gats kung. Och man berättade för Shimi och sa: ”Se, dina tjänare är i Gat.”

\VS{40}Och Shimi steg upp och sadlade sin åsna och gick till Gat, till Achish för att leta efter sina tjänare, och Shimi gick och förde tillbaka sina tjänare från Gat.


\par }{\PP \VS{41}Och det berättades för Salomo att Shimi hade gått från Jerusalem till Gat och kommit tillbaka.

\VS{42}Och kungen sände och kallade på Shimi och sa till honom: ”Lät inte jag dig svära
{\ADD{(avlägga en ed)}} vid Herren
{\ADD{(Jahveh)}} och varnade dig och sa: Vet med säkerhet att den dag du går ut och vandrar iväg ska du döden dö? Och du sa till mig: Ditt tal är gott, jag har hört det.

\VS{43}Varför har du inte hållit Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ed och befallningen
{\ADD{(hebr. mitzvot)}} som jag har befallt
{\ADD{(hebr. tsavah)}} över dig?”


\par }{\PP \VS{44}Och kungen sa till Shimi: ”Du känner väl till all ondska som ditt hjärta har erkänt, som du har gjort mot min far David, därför ska Herren
{\ADD{(Jahveh)}} låta ondskan komma tillbaka över ditt eget huvud.

\VS{45}Men kung Salomo ska vara välsignad, och Davids tron vara befäst inför Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ansikte för evigt.”


\par }{\PP \VS{46}Och kungen befallde Benajaho, Jehojadas son, och han gick ut och föll över
{\ADD{(dödade)}} honom så att han dog. Och kungariket blev stadfäst
{\ADD{(formades)}} i Salomos hand.




\par }\Chap{3}{\SH Salomos styre
\par }
{\SHB Giftermål med en egyptisk prinsessa
\par }
{\MM \VerseOne{1}Och Salomo gick i allians med farao, Egyptens kung, genom äktenskap och tog faraos dotter och förde henne till Davids stad, till dess han avslutat byggandet av sitt hus och Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus och Jerusalems mur runtomkring.

\VS{2}Men folket offrade
{\ADD{[till Gud]}} på de höga platserna, eftersom det inte hade byggts något hus åt Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} namn fram till dessa dagar.

\VS{3}Och Salomo älskade Herren
{\ADD{(Jahveh)}} och vandrade efter sin far Davids förordningar
{\ADD{(ordagrant ”saker inristat”)}} förutom att han offrade på de höga platserna.


\par }{\SHB Salomo ber om vishet – får välstånd och vishet
\par }
{\MM \VS{4}Och kungen gick till Givon och offrade där, för det var den stora höga platsen. 1 000 brännoffer offrade Salomo på altaret.

\VS{5}I Givon
{\ADD{[en mil nordväst om Jerusalem där den största offerhöjden i landet fanns innan templet blev klart]}} uppenbarade sig Herren för Salomo i en dröm om natten
{\ADD{[samma dag som han offrat där, se
2 Krön 1:7]}}.

\par }{\PP Gud sa: ”Be om vad du vill och jag ska ge dig det.”


\par }{\PP \VS{6}Salomo svarade: ”Du har redan visat stor nåd
{\ADD{(omsorgsfull kärlek, trofasthet – hebr. chesed)}} mot din tjänare, min far David, därför att han vandrade inför dig i sanning, i rättfärdighet och med ett ärligt hjärta
{\ADD{[under alla sina levnadsdagar]}}. Du har fortsatt att visa honom denna stora nåd
{\ADD{(omsorgsfulla kärlek, trofasthet)}} genom att ge honom en son som nu regerar på hans tron.

\VS{7}Herre
{\ADD{(Jahveh)}} min Gud
{\ADD{(Elohim)}}, du har nu gjort din tjänare till kung efter min far David. Jag är bara ett barn
{\ADD{[Salomo är omkring 20 år, men uttrycket syftar på att vara oerfaren och under upplärning]}}, jag vet inte hur jag ska gå ut
{\ADD{(börja)}} eller komma in
{\ADD{(avsluta) [leda som kung]}}.

\VS{8}Din tjänare är här mitt bland ditt folk som du har utvalt, ett stort folk, så många och otaliga att de inte går att räkna.


\par }{\PP \VS{9}Så ge din tjänare ett hjärta som hör
{\ADD{(förstår, hörsammar) [ett lyhört sinne]}}, för att döma ditt folk, så att jag kan skilja mellan gott och ont. För vem skulle annars kunna döma
{\ADD{[vara domare och regera över]}} detta ditt stora folk?”


\par }{\PP \VS{10}Att Salomo bad om detta
{\ADD{(hade frågat om denna sak)}} var välbehagligt inför Herren
{\ADD{(var gott i Adonais ögon)}},

\VS{11}och Gud
{\ADD{(Elohim)}} sa till honom: ”Eftersom du har bett om detta och inte om ett långt liv eller om rikedom eller om dina fienders liv, utan om att kunna förstå vad som är rätt,

\VS{12}ska jag göra som du vill. Jag ska ge dig ett vist och förståndigt hjärta så att det aldrig har funnits och aldrig kommer att finnas någon som är lik dig.

\VS{13}Jag ska också ge dig det du inte bett om – rikedom och ära
{\ADD{(gott anseende)}}. Det kommer inte att finnas någon annan kung lik dig under din livstid.

\VS{14}Om du vandrar på mina vägar och håller fast vid mina förordningar
{\ADD{(ordagrant ”saker inristat”)}} och budord
{\ADD{(tydliga befallningar)}}, så som din fader David gjorde, då ska jag också lägga till dagar till ditt liv.”


\par }{\PP \VS{15}Och Salomo vaknade, och se, det var en dröm, och han kom till Jerusalem och stod framför Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} förbundsark och offrade brännoffer och offrade shalomoffer och gjorde en fest för alla sina tjänare.


\par }{\SHB Två kvinnor – Salomos vishet att döma
\par }
{\MM \VS{16}Vid den tiden kom två prostituerade till kungen och trädde fram inför honom.

\VS{17}Den första kvinnan sa: ”Hör på mig, herre. Jag och den här kvinnan bor i samma hus och jag födde barn där i huset hos henne.

\VS{18}Tre dagar efter att jag hade fött mitt barn, födde den här kvinnan också ett barn. Vi var ensamma, ingen annan var hos oss i huset, det var bara vi två.
{\ADD{[Det finns alltså inga vittnen.]}}

\VS{19}En natt dog den här kvinnans son, för hon låg på
{\ADD{(rullade över)}} honom.

\VS{20}Då gick hon upp mitt i natten och tog min son från min sida, medan din tjänarinna sov, och lade honom i sin famn. Men sin döde son lade hon i min famn.

\VS{21}Jag steg upp på morgonen för att amma min son – då var han död! När jag
{\ADD{[senare]}} på morgonen
{\ADD{[när det blivit ljusare]}} tittade närmare upptäckte jag att det inte var min son, den som jag hade fött.”


\par }{\PP \VS{22}Då sa den andra kvinnan: ”Nej! Min son lever och din son är död.” Men den första kvinnan svarade: ”Nej, din son är död medan min son lever.” Så grälade de inför
{\ADD{(ordagrant: talade i ansiktet till)}} kungen.


\par }{\PP \VS{23}Kungen sa: ”Den ena säger: ’Det här är min son som lever, och din son är död.’ Den andra säger: ’Nej, din son är död och min son lever.’ ”

\VS{24}Då sa kungen: ”Ge mig ett svärd.” Man kom med svärdet till kungen

\VS{25}och han sa: ”Hugg itu det levande barnet och ge den ena hälften åt den ena kvinnan och den andra hälften åt den andra!”


\par }{\PP \VS{26}Den kvinna som var mor till barnet som levde sa då till kungen, för hennes hjärta brann av kärlek till sonen: ”Min herre, ge henne barnet som lever, döda det inte!”

\par }{\PP Men den andra sa: ”Det ska varken vara mitt eller ditt. Hugg ni!”


\par }{\PP \VS{27}Då tog kungen till orda och sa: ”Ge henne
{\ADD{[kvinnan som inte vill att barnet dödas]}} det levande barnet. Döda det inte. Hon är barnets mor.”

\VS{28}När hela Israel fick höra talas om domen som kungen hade fällt, häpnade de över kungen, för de såg att Guds
{\ADD{(Elohims)}} vishet fanns i honom så att han kunde skipa rätt.




\par }\Chap{4}{\SHB Organisation
\par }
{\MM \VerseOne{1}Och kung Salomo var kung över hela Israel.
{\ADD{[Alla senare kungar regerade bara i delar av landet.]}}

\VS{2}Dessa var hans furstar
{\ADD{(högt uppsatta män)}}:

\par }{\BB \par }
{\MM Asarja
{\ADD{(hebr. Azarijaho)}} – son till prästen Tsadoq,


\par }{\MM \VS{3}Elichoref och Achija, Shishas söner – skrivare
{\ADD{(sekreterare)}},

\par }{\MM Jehoshafat, Achilods son – bokförare,


\par }{\MM \VS{4}och Benajaho, Jehojadas son – överbefälhavare
{\ADD{(han var över hären) [1 Kung 2:35]}},

\par }{\MM och Tsadoq och Evjatar – präster,


\par }{\MM \VS{5}och Asarja, Natans son, var över hövitsmännen
{\ADD{(ledare för guvernörerna för de olika distrikten)}}

\par }{\MM och Zavod, Natans son – präst och kungens vän,


\par }{\MM \VS{6}och Achishar – över hushållet

\par }{\MM och Adoniram, Avdas son – över uppbördsmännen.
{\ADD{[Troligtvis samma person som Adoram, se
2 Sam 20:24.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{7}Och Salomo hade 12 överhuvuden över hela Israel som försåg kungens hushåll med livsmedel, varje man skulle förse för en månad varje år.

\VS{8}Och dessa är deras namn:

\par }{\BB \par }
{\MM Hurs son – i Efraims bergsbygd;


\par }{\MM \VS{9}Dekers son – i Makats och i Shalavim, och Beit-Shemesh och Elon-Beit-Chanan;


\par }{\MM \VS{10}Cheseds son – i Arubot, till honom hörde Socho och hela Chefers land;


\par }{\MM \VS{11}Avinadavs son – hela Dors område, han hade Salomos dotter Tafat som hustru;


\par }{\MM \VS{12}Baana, Achilods son – i Taanach och Megiddo och hela Beit-Shean som ligger bredvid Tsaretan, mellan Jizreel från Beit-Shean till Avel-Mechola så långt som bortom Jokmeam;


\par }{\MM \VS{13}Gevers son – i Ramot-Gilead, som hade Jairs, Manasses sons, byar i Gilead; han hade även Argovs område i Bashan, 60 stora städer med murar och bommar av brons;


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{14}Achinadav, Iddos son – i Machanajim;


\par }{\MM \VS{15}Achimats – i Naftali, han tog Salomos dotter Basmat till hustru;


\par }{\MM \VS{16}Baana, Choshajs son – i Asher och Bealot;


\par }{\MM \VS{17}Jehoshafat, Paroachs son – i Isashchar;


\par }{\MM \VS{18}Shimi, Elas son – i Benjamin;


\par }{\MM \VS{19}Gever, Oris son – i Gileads land, landet som tillhört Sichon, amoréernas kung, och Og, Bashans kung, och en ledare i landet
{\ADD{(betyder förmodligen att han var chef över de övriga ledarna i samma område)}}.


\par }{\BB \par }
{\MM \par }
{\SHC Dagligt underhåll
\par }
{\MM \VS{20}Juda och Israel var lika omöjliga att räkna som sanden vid havet
{\ADD{[1 Mos 22:17; 32:12]}}, de åt och drack och var glada.

\par }{\BB \par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Här i vers 21 börjar kapitel 5 i den hebreiska texten:]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{21}Och Salomo regerade över hela kungariket från floden till filistéernas land och till gränsen mot Egypten, de bar fram gåvor och tjänade Salomo alla hans livsdagar.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{22}Och Salomos underhåll
{\ADD{[för att livnära alla tusentals personer som var i hans tjänst]}} för en dag var

\par }{\BB \par }
{\MM 30 kor-mått
{\ADD{[30 tunnor; motsvarar 12 kubikmeter (10 ton)]}} fint mjöl

\par }{\MM och 60 kor-mått
{\ADD{[60 tunnor; motsvarar 24 kubikmeter (20 ton)]}} grovt mjöl,


\par }{\MM \VS{23}10 feta
{\ADD{(gödda)}} oxar
{\ADD{[från stallet]}}

\par }{\MM och 20 oxar från fälten
{\ADD{[som gått på bete]}}

\par }{\MM och 100 får, förutom hjortar och gaseller och rådjur och gödda fåglar.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Antalet människor som tjänade administrativt som fick sitt underhåll av Salomo beräknas vara mellan 14 000 – 32 000 människor.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{24}Eftersom han rådde över hela området på denna
{\ADD{[västra]}} sida floden
{\ADD{[Eufrates]}} från Tifsach
{\ADD{[stad längs med Eufrates (Asadsjön i Syrien) som markerade den nordöstra gränsen av Salomos rike]}} ända till Gaza
{\ADD{[i sydväst]}}, över alla kungar på denna
{\ADD{[västra]}} sida floden, och han hade fred
{\ADD{(shalom)}} på alla sidor runtomkring.

\VS{25}Och Juda och Israel bodde i trygghet, varje man under sin vinstock och under sitt fikonträd, från Dan till Beer-Sheva, alla Salomos dagar.


\par }{\PP \VS{26}Och Salomo hade 40 000 häststall för sina vagnar och 12 000 ryttare.


\par }{\PP \VS{27}Och dessa ledare
{\ADD{[för de tolv regionerna]}} försåg kung Salomo och alla som kom till kungens bord med proviant, varje man sin månad, de lät ingenting saknas.
{\ADD{[Över tid blir bördan för stor och folket ber Salomos efterträdare att lätta på skattebördan, se
1 Kung 12:1-4. Orden från Mose
5 Mos 17:14-20 finns som en varning.]}}

\VS{28}Korn och halm till hästarna och snabba hästar till de platser där de ska vara, varje man enligt hans uppdrag.


\par }{\SHC Salomos vishet
\par }
{\MM \VS{29}Och Gud
{\ADD{(Elohim)}} gav Salomo vishet och mycket stor kunskap och ett stort
{\ADD{(ordagrant expanderat, utvidgat)}} hjärta, som sanden på havets strand.

\VS{30}Och Salomos vishet överträffade visheten av alla österns söner och all Egyptens vishet,

\VS{31}för han var visare än alla människor, än esraiten Ejtan
{\ADD{[Ps 89:1]}} och Heman
{\ADD{[Ps 88:1]}} och Kalkol och Darda, Machols söner, och hans berömmelse var i alla länder runtomkring.

\VS{32}Och han talade 3 000 ordspråk, och hans sånger var 1 005.
{\ADD{[Ordet tala – hebr. davar, betyder både att tala och skapa, vilket här gör att han både formulerar/uppfinner och uttalar 3 000 ordspråk förutom sångerna.]}}

\VS{33}Och han talade om träd, från cedern som finns i Libanon liksom om isopen som växer på muren, han talade även om djur och fåglar och om krypande varelser och om fiskar.

\VS{34}Och alla slags människor kom för att höra Salomos vishet, från alla jordens kungar som hade hört om hans vishet.




\par }\Chap{5}{\SHB Chiram från Tyros
\par }
{\MM \VerseOne{1}Och Chiram, Tyros kung, sände sin tjänare till Salomo, för han hörde att de smort honom till kung efter hans far David, för han hade älskat David alla sina dagar.

\VS{2}Och Salomo sände bud till Chiram och sa
{\ADD{[skrev följande text i ett brev]}}:


\par }{\MM \VS{3}”Du vet hur David, min far, inte kunde bygga ett hus till Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}}, sin Guds
{\ADD{(Jahveh Elohims)}} namn
{\ADD{[för att ära Herren]}}, på grund av krigen
{\ADD{[han var tvungen att föra]}} på alla sidor kring honom, till dess Herren
{\ADD{(Jahveh)}} lade dem under hans fotsulor.

\VS{4}Men nu har Herren min Gud
{\ADD{(Jahveh Elohim)}} gett mig ro
{\ADD{(tystnad)}} på alla sidor, ingen Satan
{\ADD{(åklagare)}} och ingen förekomst av ondska.

\VS{5}Och se, jag har för avsikt att bygga ett hus till Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}}, min Guds
{\ADD{(Elohims)}}, namn, så som Herren
{\ADD{(Jahveh)}} min Gud
{\ADD{(Eloha)}} talade till min far David och sa: ’Din son, som jag ska sätta på din tron i ditt ställe, han ska bygga huset till mitt namn.’


\par }{\PP \VS{6}Befall därför nu att de hugger cederträ åt mig från Libanon, och mina tjänare ska vara tillsammans med dina tjänare, och jag ska betala dig för dina tjänare efter allt som du säger, för du vet att det finns ingen bland oss som har samma skicklighet att hugga timmer som sidonierna.”


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{7}Och det skedde när Chiram hörde Salomos ord att han gladde sig storligen och sa: ”Välsignad är Herren
{\ADD{(Jahveh)}} idag, som har gett till David en vis son över detta stora folk.”

\VS{8}Och Chiram sände
{\ADD{[bud]}} till Salomo och sa:

\par }{\BB \par }
{\MM ”Jag har hört det som du har sänt till mig. Jag ska göra
{\ADD{(uppfylla)}} alla dina önskningar angående timmer av ceder och timmer av cypress.

\VS{9}Mina tjänare ska föra ner det från Libanon till havet och jag ska låta dem göra
{\ADD{(binda ihop)}} det till flottar för att transporteras på havet till den plats som du ska utse åt mig, och jag ska se till att det blir uppburet där och du ska ta emot det, och du ska uppfylla mina önskningar med att ge bröd
{\ADD{(mat)}} till mitt hus.”


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{10}Och Chiram gav Salomo timmer av ceder och timmer av cypress enligt alla hans önskningar.

\VS{11}Och Salomo gav Chiram 20 000 kor-mått
{\ADD{[tunnor]}} vete som mat till hans hus, och 20 kor-mått
{\ADD{[tunnor]}} av slagen
{\ADD{(pressad)}} olivolja, detta gav Salomo till Chiram år för år.

\VS{12}Och Herren
{\ADD{(Jahveh)}} gav Salomo vishet som han talat
{\ADD{(lovat)}}, och det var fred
{\ADD{(shalom)}} mellan Chiram och Salomo och de skar ett förbund tillsammans.


\par }{\PP \VS{13}Och kung Salomo tog ut en plikttjänstgöring från hela Israel, och de utskrivna var 30 000 män.

\VS{14}Och han sände dem till Libanon, 10 000 en månad i grupper, en månad var de i Libanon och två månader var de hemma, och Adoniram var ledare över de tjänstepliktiga.

\VS{15}Och Salomo hade 70 000 som bar bördor och 80 000 som var stenhuggare i bergen,

\VS{16}vid sidan av Salomos uppsyningsmän över arbetet, 3 300, som styrde
{\ADD{(samordnade)}} över folket som deltog i arbetet.

\VS{17}Och kungen befallde och de bröt stora stenar, dyrbara stenar, till att lägga husets grund med huggna stenar.

\VS{18}Och Salomos byggare och Chirams byggare och gevaliterna formade dem och gjorde i ordning timret och stenarna till husbygget.




\par }\Chap{6}{\SHB Templet byggs
\par }
{\R (2 Krön 3)

\par }{\MM \VerseOne{1}Och det skedde i det 480:e året efter att Israels söner kommit ut från Egyptens land, i det fjärde året som Salomo regerade över Israel, i månaden ziv
{\ADD{[motsvarar april/maj]}}, som är den 2:a månaden att han började bygga Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Denna vers tillsammans med de 300 åren i
Dom 11:26 pekar på att uttåget skedde på 1400-talet f.Kr. Vanligt är att datera invigningen av templet till 966 f.Kr., vilket då ger året för uttåget till 1446 f.Kr. De som hävdar ett senare datum för uttåget (ca 1260 f.Kr.) ser talet 480 symboliskt för 12 generationer av de tolv domarna (40 x 12 = 480). Den grekiska översättningen Septuaginta skriver numret 440.
}}

\par }{\PP {\ADD{Här och i vers 37 används det ovanliga namnet Ziv för den andra månaden. Ordet kommer från ordet för ljus (hebr. ohr) och anspelar på att det blir vår och ljusare. Uttrycket ”andra månaden” är det som annars används, se
1 Mos 7:11; 2 Mos 16:1; 4 Mos 9:10-11; 1 Krön 27:4. I den moderna judiska kalendern används namnet Iiar.]}}


\par }{\SHC Exteriör
\par }
{\MM \VS{2}Huset som Salomo byggde till Herren
{\ADD{(Jahveh)}} var

\par }{\PP 60 alnar
{\ADD{[27 meter]}} långt

\par }{\PP 20 alnar
{\ADD{[9 meter]}} brett och

\par }{\PP 30 alnar
{\ADD{[13,5 meter]}} högt.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Måtten är enligt den kungliga alnen som är 54 cm lång, se
2 Krön 3:3]}}


\par }{\MM \VS{3}Och förhallen framför tempelhuset, 20 alnar
{\ADD{[9 meter]}} var dess längd som bredden på huset och 10 alnar
{\ADD{[4,5 meter]}} dess bredd framför huset.

\VS{4}Och huset gjorde han med fönster som var vida inåt men smala utåt.
{\ADD{[Denna fönsterkonstruktion håller en stor del av solvärmen borta samtidigt som den tillåter att en stor mängd solljus tillvaratas.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{5}Och mot husets mur byggde han små kammare runtomkring, mot husets mur runtom, både templet och det allra heligaste, och han gjorde sidokamrarna runtom.

\VS{6}Den nedersta våningen av kamrarna var 5 alnar
{\ADD{[2,3 meter]}} bred och den mellersta 6 alnar
{\ADD{[2,7 meter]}} bred och den tredje 7 alnar
{\ADD{[3,2 meter]}} bred, för på utsidan gjorde han en avsats i husets mur runtom, så att bjälkarna inte skulle sitta fast i husets mur.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{7}Och huset när det byggdes, var byggt av stenar som gjorts färdiga i stenbrottet, och varken hammare eller yxa eller något annat verktyg av järn hördes i huset när det byggdes.

\VS{8}Dörren till den nedersta raden av kammare var på den högra sidan av huset och de gick upp genom spiraltrappor till den mellersta raden och från mellersta till den tredje.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{9}Så byggde han huset och avslutade det och han täckte huset med plankor av cederträ över bjälkarna.

\VS{10}Och han byggde förråd i sidokamrarna mot hela huset, vart och ett 5 alnar
{\ADD{[2,3 meter]}} högt, och de vilade på huset med timmer av cederträ.


\par }{\SHC Herrens ord
\par }
{\MM \VS{11}Och Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord kom till Salomo, han sa:


\par }{\MM \VS{12}”Detta gäller det hus som du bygger:

\par }{\PP Om du vandrar i
{\ADD{(lever efter)}}

\par }{\PP mina förordningar
{\ADD{(ordagrant ”saker inristat”)}}

\par }{\MM och gör mina påbud
{\ADD{(bindande juridiska beslut)}}

\par }{\PP och håller
{\ADD{(vaktar, skyddar, bevarar)}} alla mina budord
{\ADD{(tydliga befallningar)}}

\par }{\QB och vandra efter dem
{\ADD{(lever efter allt detta)}},

\par }{\MM då ska jag stadfästa
{\ADD{(etablera)}} mitt ord hos dig, som jag talat till David, din far,


\par }{\PP \VS{13}och jag ska bo därinne bland Israels söner,

\par }{\PP och ska inte överge mitt folk Israel.”


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{14}Och Salomo byggde huset och fullbordade det.


\par }{\SHC Interiör
\par }
{\MM \VS{15}Och han byggde husets väggar invändigt med plankor av cederträ, från husets golv till takets bjälklag täckte han dem med trä och han täckte husets golv med plankor av cypress.

\VS{16}Och han byggde 20 alnar
{\ADD{[9 meter]}} i den bakre delen av huset med ceder från golvet till bjälklaget, och han byggde åt sig från huset till helgedomen, till det allra heligaste.

\VS{17}Och huset är 40 alnar
{\ADD{[18 meter]}} långt, det är templet framför.

\VS{18}Allt cederträ inuti huset var utskuret med knoppar och utslagna
{\ADD{(öppna)}} blommor, allt i cederträ, ingen sten var synlig.

\VS{19}Och han gjorde i ordning helgedomen mitt i husets inre till att ställa Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} förbundsark där.

\VS{20}Och framför det allra heligaste som var 20 alnar
{\ADD{[9 meter]}} långt och 20 alnar
{\ADD{[9 meter]}} brett och 20 alnar
{\ADD{[9 meter]}} högt, överdraget med rent guld, ställde han altaret som var täckt med cederträ.

\VS{21}Och Salomo pläterade huset invändigt med rent guld, och han drog guldkedjor över väggen framför det allra heligaste, och han pläterade det med guld.

\VS{22}Och hela huset pläterade han med guld till dess huset var fullbordat
{\ADD{(färdigt)}}, och hela altaret som tillhör det allra heligaste pläterade han med guld.

\par }{\BB \par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[I följande stycke återkommer talet 10 flera gånger. Det är summan av 5 plus 5, nådens tal. Här talas om dubbel nåd. Talet står ofta annars också för styre och makt, se även
Upp 17:12; Dan 7:7.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{23}Och i det allra heligaste gjorde han två keruber av olivträ, de var 10 alnar
{\ADD{[4,5 meter]}} höga.

\VS{24}Och 5 alnar
{\ADD{[2,25 meter]}} var kerubens ena vinge och 5 alnar
{\ADD{[2,25 meter]}} kerubens andra vinge, från den yttersta spetsen på den ena vingen till den yttersta spetsen på den andra vingen var det 10 alnar
{\ADD{[4,5 meter]}}.

\VS{25}Och den andra keruben var 10 alnar
{\ADD{[4,5 meter]}}, båda keruberna hade samma mått och samma utformning.

\VS{26}Höjden på en kerub var 10 alnar
{\ADD{[4,5 meter]}} och likadan var den andra keruben.

\VS{27}Och han placerade keruberna i husets innersta, och vingen på en kerub var utsträckt så att vingen rörde vid ena väggen och vingen på den andra keruben rörde den andra väggen och deras vingar rörde varandra mitt i huset.

\VS{28}Och han pläterade keruberna med guld.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Olivträd växte i Israel och behövde inte importeras via Chiram från Libanon,
1 Kung 5:6-10. Det är naturligt oljigt vilket gjorde att det inte behövde behandlas och oljas in som andra träslag, vilket var lämpligt för de inre delarna av templet där översteprästen gick in en gång per år.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{29}Och han snidade alla husets väggar runtom med utskurna motiv av keruber och palmträd och utslagna
{\ADD{(öppna)}} blommor invändigt och utvändigt.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{30}Och husets golv pläterade han med guld invändigt och utvändigt.

\VS{31}Och till ingången till det allra heligaste gjorde han dörrar av olivträ, dörrposten inuti stommen hade fem gångjärn.

\VS{32}Och på de två dörrarna av olivträ snidade han utskurna keruber och palmträd och utslagna
{\ADD{(öppna)}} blommor, och pläterade dem med guld, och han placerade guldet på keruberna och på palmträden.

\VS{33}Och till öppningen till templet gjorde han dörrposter av olivträ i en fyrkantig ram,

\VS{34}och två dörrar av cypressträ. De två dörrbladen på den ena dörren var vikbara och de två dörrbladen på den andra dörren var vikbara.

\VS{35}Och han skar ut keruber och palmträd och utslagna
{\ADD{(öppna)}} blommor på dem, och han pläterade dem med guld anpassat på det utskurna arbetet.


\par }{\PP \VS{36}Och han byggde den inre gården med tre rader av huggna stenar och en rad med cederbjälkar.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{37}I det 4:e året var grunden till Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus lagd i månaden ziv
{\ADD{[den 2:a månaden – infaller april/maj]}}.

\VS{38}Och i det 11:e året i månaden
{\ADD{(hebr. jerach)}} bol
{\ADD{[i den fenisiska kalendern; betyder ”regnig”]}}, som är den 8:e månaden
{\ADD{(hebr. chodesh) [cheshvan – okt/nov]}}, var huset fullbordat i alla sina delar enligt alla dess ritningar. Och huset blev byggt på 7 år.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Templet blev klart i okt/nov 959 f.Kr. Här används både det äldre jerach (från jerah måne) och mer vanliga chodesh för månad, men också nymånad, se även
1 Kung 8:2.]}}




\par }\Chap{7}{\SHB Salomos palats
\par }
{\MM \VerseOne{1}Och Salomo byggde sitt eget hus 13 år och han fullbordade hela sitt hus.

\VS{2}Och han byggde huset av Libanons skog, dess längd var 100 alnar
{\ADD{[45 meter]}} och dess bredd var 50 alnar
{\ADD{[22,5 meter]}} och dess höjd var 30 alnar
{\ADD{[13,5 meter]}}, på fyra rader av cederpelare med cederbjälkar på pelarna.

\VS{3}Och det var täckt med cederträ ovanpå, på sidokamrarna som låg på 45 pelare, 15 i rad.

\VS{4}Och det var bjälkar i tre rader och fönster till fönster i tre rader.

\VS{5}Och alla öppningar och dörrposterna var kvadratiska, och fönster var mittemot fönster i tre rader.


\par }{\PP \VS{6}Och han gjorde en hall av pelare, dess längd var 50 alnar
{\ADD{[22,5 meter]}} och dess bredd 30 alnar
{\ADD{[13,5 meter]}} och en hall ”över deras ansikten” och pelare
{\ADD{(plural)}} och en bjälke ”över deras ansikten”.


\par }{\PP \VS{7}Och han gjorde en tronsal där han skulle döma, en domsal. Och han täckte den med cederträ från golv till golv.

\VS{8}Och hans hus där han bodde, vid den andra gården bakom tronsalen, var gjort på samma sätt. Han byggde också ett hus till faraos dotter som Salomo hade tagit till hustru, på samma sätt som tronsalen.


\par }{\PP \VS{9}Alla dessa var dyrbara stenar efter måttet på huggna stenar, sågade med sågar, invändigt och utvändigt, från grunden ända upp till murkrönet och från utsidan till den stora gården.

\VS{10}Och grunden var av dyrbara stenar efter måttet på huggen sten, stora stenar, stenar som var 10 alnar
{\ADD{[4,5 meter]}} och stenar som var 8 alnar
{\ADD{[3,6 meter]}}.

\VS{11}Och ovanpå var dyrbara stenar efter måttet på huggen sten och cederträ.

\VS{12}Och den stora gården runt om hade tre rader med huggen sten och en rad med cederbjälkar, på samma sätt som den inre gården till Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus och tronsalens gård.


\par }{\SHB Templet
\par }
{\MM \VS{13}Och kung Salomo sände och hämtade Chiram ut från Tyros.

\VS{14}Han var son till en änka från Naftalis stam och hans far var en man från Tyros, en kopparslagare
{\ADD{(ordagrant: ”en som plöjer/graverar i brons”)}}. Och han
{\ADD{[Chiram]}} var full av vishet och kunskap och yrkesskicklighet, för att göra alla slags arbeten i brons. Och han kom till kung Salomo och utförde allt hans arbete.


\par }{\SHC Bronspelarna
\par }
{\MM \VS{15}Han gjorde de två bronspelarna, 18 alnar
{\ADD{[8 meter]}} höga vardera, och en tråd
{\ADD{(mätsnöre)}} som var 12 alnar
{\ADD{[5,4 meter]}} mätte omkretsen på andra pelaren.
{\ADD{[Pelarna var ihåliga och tjockleken en handsbredd (8-9 cm). I
2 Krön 3:15 anges den sammanlagda höjden på pelarna.]}}

\VS{16}Och han gjorde de två kapitälen för att sätta på toppen av pelarna. Höjden på det ena kapitälet var 5 alnar
{\ADD{[2,25 meter]}} och höjden på det andra kapitälet var 5 alnar
{\ADD{[2,25 meter]}}.

\VS{17}Han gjorde nät av rutor och kransar av kedjor till kapitälen som var ovanpå pelarna, sju till det ena kapitälet och sju till det andra kapitälet.

\VS{18}Och han gjorde pelarna, och det var två rader runt om på det ena nätet för att täcka kapitälen som var ovanpå granatäpplena, och likadant gjorde han till det andra kapitälet.

\VS{19}Och kapitälen som var ovanpå pelarna i hallen var liljeverk
{\ADD{(gjorda, utformade som liljor)}}, 4 alnar
{\ADD{[1,8 meter]}}.

\VS{20}Och kapitälen på de två pelarna även över midjan på nätverket, och granatäpplen som var 200 i rader runt om på varje kapitäl.


\par }{\PP \VS{21}Och han satte upp pelarna i templets förhall, och han satte upp den högra pelaren och gav
{\ADD{(kallade)}} den namnet Jachin och han satte upp den vänstra pelaren och gav
{\ADD{(kallade)}} den namnet Boaz.

\VS{22}Och ovanpå pelarna var liljeverket, så avslutades arbetet med pelarna.


\par }{\SHC Bronshavet
\par }
{\R (2 Krön 4)

\par }{\MM \VS{23}Och han gjorde det gjutna havet, 10 alnar
{\ADD{[4,5 meter]}} från kant till kant
{\ADD{(diameter)}}, runt i formen och dess höjd var 5 alnar
{\ADD{[2,25 meter]}} och omkretsen var 30 alnar
{\ADD{[13,5 meter]}} runtom.

\VS{24}Och kalebasser
{\ADD{(som avlånga knoppar)}} var under kanten på det runt om, runt det, 10 alnar
{\ADD{[4,5 meter]}} omgav havet runt havet, kalebasserna var i två rader gjutna i ett stycke
{\ADD{(med havet)}}.

\VS{25}Det stod på tolv oxar, tre vände sina ansikten åt norr, och tre vände sina ansikten åt väster, och tre vände sina ansikten åt söder och tre vände sina ansikten åt öster, och havet var placerat på dem, ovanpå och alla deras bakdelar var inuti
{\ADD{(vända mot varandra under havet)}}.

\VS{26}Och det var en handsbredd
{\ADD{[8-9 cm]}} tjockt och dess kant var som kanten på en kopp, som en lilja. Det rymde 2 000 bat
{\ADD{[totalt 60 kubikmeter]}}.

\par }{\BB \par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Chirams tredje projekt var att göra tio flyttbara ställ för kärlen som behövdes för olika ritualer i templet. Varje kärl rymde omkring 900 liter vatten, vilket väger närmare ett ton. Fyllda med vatten var totalvikten över 2 ton!]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{27}Han gjorde också tio ställ
{\ADD{(fundament)}} av brons
{\ADD{[för vattenkärlen]}}. Vart och ett var

\par }{\PP 4 alnar
{\ADD{[1,8 meter]}} långt,

\par }{\PP 4 alnar
{\ADD{[1,8 meter]}} brett och

\par }{\PP 3 alnar
{\ADD{[1,4 meter]}} högt.


\par }{\MM \VS{28}Och de var utformade på följande sätt: De hade sidor
{\ADD{(kanter, lister)}}, och sidor
{\ADD{(kanter, lister)}} mellan hörnen.

\VS{29}Och på sidorna, mellan hörnen, fanns
{\ADD{[utsmyckningar av]}} lejon, oxar och keruber, och vid hörnen, både ovan och under lejonen och oxarna, fanns dekorerade hängande kransar
{\ADD{(ordagrant: ”kransar utformade hängande”)}}.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Budordet att inte göra någon avbild (2 Mos 20:3-5) har genom alla tider präglat judisk konst. Det är lätt att särskilja judisk mosaik, utsmyckningar och mönster eftersom det aldrig avbildar människor eller djur. Istället är det ornament, blommor och växter. I instruktionerna för tabernaklet och dess inredning som Mose ger i
2 Mos 30:17 nämns inget om lejon och oxar för dessa ställ (se även vers 36). Det är möjligt att detta var Chirams idé. Salomo och hans rådgivare måste ha känt till budorden, men resonerade kanske att dessa fundament inte var föremål för egen tillbedjan och gav sitt godkännande. I
5 Mos 17:14-20 ges fem krav på en kung. Senare i sitt liv gjorde Salomo tvärtom på flera av dessa punkter, se
1 Kung 11:1-12.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{30}Och varje ställ hade fyra hjul av brons och axlar av brons, och dess fyra hörn hade ett sidostycke under karet där sidostycket var gjutet med en krans på sidan av varje.

\VS{31}Och dess mun
{\ADD{(öppning)}} invändigt kapitälet och ovanför var 1 aln
{\ADD{[45 cm]}} hög, och dess mun var rund som stället, 1,5 aln
{\ADD{[68 cm]}}, och på munnen var det snidat, och dess kant var kvadratisk, inte rund.

\VS{32}Och de fyra hjulen satt under sidolisterna, och hjulaxlarna var fästa i stativet, och varje hjul var 1,5 aln
{\ADD{[68 cm]}}.

\VS{33}Och arbetet på hjulet var som arbetet på ett vagnshjul, dess axlar och dess fälgar och dess ekrar och dess nav var allt gjutet.


\par }{\PP \VS{34}Det fanns fyra bärarmar vid de fyra hörnen på varje ställ, dess bärarmar var gjorda i ett stycke med stället.

\VS{35}Och överst på stället fanns en rund omslutning
{\ADD{(kant)}}, 0,5 aln
{\ADD{[23 cm]}} hög. Upptill på varje ställ satt hållare och sidolister, gjorda i ett stycke med det.

\VS{36}Och på hållarnas sidor och på hörnen ristade han in keruber, lejon och palmer, så många som fick plats på ytan, och kransar däromkring.

\VS{37}På detta sätt gjorde han 10 hållare, alla hade en
{\ADD{(samma, likadan)}} gjutning, ett
{\ADD{(samma, likadant)}} mått och en
{\ADD{(samma, likadan)}} form.


\par }{\PP \VS{38}Och han gjorde tio bronsskålar, en skål rymde 40 bat-mått
{\ADD{[1,2 kubikmeter]}} och varje skål var 4 alnar
{\ADD{[1,8 meter]}}. Och på varje av de 10 ställen en skål.

\VS{39}Och han placerade ställen, 5 på den högra sidan om huset och 5 på den vänstra sidan om huset och han ställde havet på höger sida om huset österut, vänt mot söder.

\VS{40}Och Chiram gjorde kärl och skovlar och vattenkaren.

\par }{\BB \par }
{\MM Så avslutade Chiram allt arbete som han hade gjort åt Salomo på Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus:


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{41}Två pelare

\par }{\MM och två kapitälhuvuden som är på toppen av pelarna,

\par }{\MM och de två näten som täcker de två kapitälhuvudena på toppen av pelarna,


\par }{\MM \VS{42}och de 400 granatäpplena till nätet, två rader granatäpplen till varje nät,

\par }{\PP för att täcka de två kapitälhuvudena på toppen av pelarna,


\par }{\MM \VS{43}och de 10 ställen och de tio skålarna på ställen,


\par }{\MM \VS{44}och havet,

\par }{\MM och de 12 oxarna under havet,


\par }{\MM \VS{45}och kärl och skovlar och skålar.

\par }{\BB \par }
{\MM Alla redskap som Chiram gjorde till kung Salomo i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus, var av polerad brons.

\VS{46}På Jordans slätt göt kungen dem, på lermarken mellan Sukkot och Tsaretan.

\VS{47}Och Salomo lämnade alla redskap ovägda för de var alldeles för många, vikten av brons gick inte att räkna ut.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{48}Och Salomo gjorde alla redskap som var i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus:

\par }{\BB \par }
{\MM det gyllene altaret

\par }{\MM och bordet med skådebröd var i guld,


\par }{\MM \VS{49}och menororna av rent guld – fem på den högra sidan och fem på den vänstra framför det allra heligaste,

\par }{\MM och blommorna och lamporna och tängerna av guld,


\par }{\MM \VS{50}och bägarna och vektrimmarna

\par }{\PP och skålarna och grytorna och fyrfaten, av rent guld,

\par }{\MM och gångjärnen både till dörrarna i det inre huset, det allra heligaste,

\par }{\PP och till husets dörrar som är till templet, av guld.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{51}Och hela arbetet fullbordades som kung Salomo hade gjort i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus. Och Salomo förde in föremålen som David, hans far, hade avskilt
{\ADD{(helgat)}}, silvret och guldet och redskapen och placerade dem i skattkammaren i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus.




\par }\Chap{8}{\SHB Templet invigs
\par }
{\SHC Introduktion
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Detta är det centrala kapitlet i kapitel 3-11 som är en kiasm. Även kapitel 8 är format i en kiasm med sju sektioner där Salomos bön är den centrala delen:
}}

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{A Introduktion (vers 1-2)
}}

\par }{\MM {\ADD{  B Invigning (vers 3-13)
}}

\par }{\MM {\ADD{    C Salomo välsignar folket (vers 14-21)
}}

\par }{\MM {\ADD{      D Salomos bön (vers 22-54)
}}

\par }{\MM {\ADD{    C Salomo välsignar folket (vers 55-61)
}}

\par }{\MM {\ADD{  B Invigning (vers 62-64)
}}

\par }{\MM {\ADD{A Avslutning (vers 65-66)
}}

\par }{\PP {\ADD{Färdigställandet av templet är Salomos största bedrift. Denna byggnad både konkretiserar och symboliserar Israels band med Gud. Mitt i allt detta är det också helt uppenbart att himlarnas Gud inte kan bo i ett hus byggt av människor, något som Salomo också tar upp i sin bön, se vers 27 och
Apg 17:24.]}}

\par }{\BB \par }
{\MM \VerseOne{1}Vid den tiden
{\ADD{(sedan)}} samlade Salomo Israels äldste och alla stammarnas huvuden
{\ADD{(ledare)}}, furstarna för Israels fäders hus, till kung Salomo i Jerusalem för att föra upp Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} förbundsark ut från Davids stad som är Sion.

\VS{2}Och alla Israels män samlades till kung Salomo vid festen
{\ADD{[lövhyddohögtiden]}} i månaden
{\ADD{(hebr. jerach)}} etanim
{\ADD{[i den kanaaneiska kalendern]}}, som är
{\ADD{[motsvarar]}} den 7:e månaden
{\ADD{(hebr. chodesh) [tishri – sept/okt]}}.
{\ADD{[Invigningen sker 11 månader efter att templet färdigställts. Detta sker under lövhyddohögtiden (sukkot) som är den mest glädjefyllda högtiden av alla, se
3 Mos 23:33-44.]}}


\par }{\SHC Invigning
\par }
{\R (2 Krön 5:2-6:2)

\par }{\MM \VS{3}Och alla Israels äldste kom och prästerna tog upp
{\ADD{(lyfte)}} arken.

\VS{4}Och de förde upp Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ark och mötestältet och alla de heliga redskapen som var i tältet, och de bar upp detta, prästerna och leviterna.
{\ADD{[Davids stad ligger precis söder om tempelberget och det är en ganska stor höjdskillnad upp till tempelberget i norr.]}}

\VS{5}Och kung Salomo och hela Israels församling som var samlade hos honom, var med honom framför arken och offrade får och oxar som inte gick att räkna för det var så många.

\VS{6}Och prästerna förde in Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} förbundsark till sin plats, in i husets helgedom, till det allra heligaste, under kerubernas vingar,

\VS{7}för keruberna spred ut sina vingar över arkens plats och keruberna täckte arken och dess stavar ovanför den.

\VS{8}Och stavarna var så långa att ändarna av dem syntes från det heliga framför det allra heligaste, men de kunde inte ses utifrån, och där är de till denna dag.

\VS{9}Det fanns ingenting kvar i arken förutom de två stentavlorna som Mose lade dit vid Horeb
{\ADD{(hebr. Chorev) [Sinai berg]}}, när Herren
{\ADD{(Jahveh)}} skar förbund med Israels söner, när de kom ut från Egyptens land.
{\ADD{[Det hebreiska ordet för Horeb delar rot med cherev som betyder svärd.]}}

\VS{10}Och det skedde när prästerna kom ut från det allra heligaste att molnet fyllde Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus,

\VS{11}så att prästerna inte kunde stå och tjäna på grund av molnet, för Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} härlighet fyllde Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus.

\VS{12}Sedan sa Salomo: ”Herren
{\ADD{(Jahveh)}} har sagt att han ska bo i det tjocka
{\ADD{(mörka)}} molnet.
{\ADD{[Ordet arafel betyder ett tjockt kraftigt åskmoln och kan därför även översättas som mörker.]}}

\VS{13}Jag har verkligen byggt dig ett hus att vistas i, en plats där du kan bo för evigt.”

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Här står ordet evigt i plural, vilket gör att man också kan översätta det som i evigheters evigheter. Vissa grekiska översättningar har även med en rad till: ”Är inte detta skrivet i Jashars bok?”, samma fras finns i
Jos 10:13; 2 Sam 1:18.]}}


\par }{\SHC Salomo välsignar folket
\par }
{\R (2 Krön 6:3-11)

\par }{\MM \VS{14}Och kungen vände sitt ansikte om och välsignade hela Israels församling, och hela Israels församling var stående.

\VS{15}Och han sa: ”Välsignad är Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}, som har talat med sin mun till David, min far, och i hans hand har fullbordat det. Han sa:

\VS{16}Från den dag jag förde fram mitt folk Israel ut från Egypten, valde jag ingen stad från alla Israels stammar till att bygga ett hus, så att mitt namn ska vara där, men jag valde David att vara över mitt folk Israel.

\VS{17}Och det var i Davids hjärta, min far, att bygga ett hus till Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} namn, Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}.

\VS{18}Men Herren
{\ADD{(Jahveh)}} sa till David min far: ’Då det var i ditt hjärta att bygga ett hus till mitt namn, gjorde du väl i att det var i ditt hjärta,

\VS{19}men likväl ska du inte bygga huset, utan din son som ska komma från din länd, han ska bygga huset till mitt namn.’

\VS{20}Och Herren
{\ADD{(Jahveh)}} har bekräftat sitt ord som han talade, och jag har rests upp i min far Davids ställe och sitter på Israels tron, som Herren
{\ADD{(Jahveh)}} talade
{\ADD{(lovade)}}, och har byggt huset till Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} namn, Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}.

\VS{21}Och där har jag gjort en plats för arken vari Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} förbund finns, som han skar med våra fäder när han förde dem ut ur Egyptens land.”

\par }{\SHC Salomos bön
\par }
{\R (2 Krön 6:12-42)

\par }{\MM \par }
{\MM {\ADD{[I redogörelsen i
2 Krön 6:13 berättas också att Salomo stod på en talarstol.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{22}Och Salomo stod inför Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} altare framför hela Israels församling och sträckte ut sina händer mot himlarna

\VS{23}och sa:

\par }{\PC \_\_\_\_\_\_

\par }{\BB \par }
{\MM ”Herre
{\ADD{(Jahveh)}} Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}} det finns ingen Gud
{\ADD{(Elohim)}} lik dig i himlarna däruppe och på jorden längst ner, som håller
{\ADD{(vaktar, skyddar, bevarar)}} förbund och nåd
{\ADD{(omsorgsfull kärlek – hebr. chesed)}} med dina tjänare, som vandrar inför ditt ansikte med hela sitt hjärta,

\VS{24}som du har hållit
{\ADD{(vaktat, skyddat, bevarat)}} med din tjänare David, min far, som du talade till honom, och du talade med din mun och med din hand har du fullbordat det, som det är till denna dag.


\par }{\PP \VS{25}Och nu Herre
{\ADD{(Jahveh)}}, Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}, håll
{\ADD{(vakta, skydda, bevara)}} till din tjänare David, min far, det som du har talat till honom, och sagt: ’Det ska inte saknas en ättling till dig
{\ADD{(ordagrant: huggas av till dig en man från)}} framför mitt ansikte som sitter på Israels tron, om bara dina söner håller
{\ADD{(vaktar, skyddar, bevarar)}} sina vägar till att vandra inför mitt ansikte, som du har vandrat inför mitt ansikte.’

\VS{26}Och nu Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}, låt ditt ord, jag ber dig, bli bekräftat som du har talat till din tjänare David, min far.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{27}Kan då verkligen Gud bo på jorden?
{\ADD{[Nej, självklart inte]}} Se, himlarna och himlarnas himlar
{\ADD{[hela universum till sin yttersta gräns]}}, de kan inte rymma dig, hur mycket mindre detta hus som jag har byggt!

\VS{28}Vänd dig ändå hit
{\ADD{(svara med din favör och närhet)}}, hör din tjänares bön och åkallan, Herre, min Gud. Svara på det rop och den bön som din tjänare nu ber inför dig i dag.

\VS{29}Låt dina ögon vara öppna mot detta hus – mot den plats som du har sagt: ’Mitt namn ska vara där’ – så att du hör den bön som din tjänare ber, när han vänder sig mot denna plats.

\VS{30}Svara på din tjänares och ditt folk Israels bön, när de vänder sig i bön mot denna plats. Hör
{\ADD{(lyssna till)}} dem från himlarna, där du bor. Hör
{\ADD{(lyssna till)}} dem och förlåt dem
{\ADD{[deras synd]}}.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{31}När en man syndar mot sin granne och ett löfte avkrävs honom för att få honom att avlägga en ed, och han kommer och avlägger en ed inför ditt altare i detta hus,

\VS{32}hör
{\ADD{(lyssna)}} då du i himlarna och gör och döm din tjänare, förklara den onde skyldig och låt hans egna vägar komma över hans huvud, och rättfärdiga den rättfärdige till att ge honom efter hans rättfärdighet.


\par }{\PP \VS{33}När ditt folk Israel är nedslaget framför fienden, när de syndar mot dig, om de vänder om igen till dig och bekänner ditt namn och ber och bönfaller till dig i detta hus,

\VS{34}och du hör
{\ADD{(lyssnar)}} i himlarna och förlåter ditt folk Israels synd, och för dem tillbaka till landet som du gav deras fäder.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{35}När himlarna är stängda och det inte regnar, när de syndar mot dig, om de ber mot denna plats och bekänner ditt namn och vänder om från sin synd när du hemsöker dem,

\VS{36}och du hör
{\ADD{(lyssnar)}} i himlarna och förlåter dina tjänares synd och ditt folk Israel, när du undervisar dem den goda vägen som de ska vandra, och sänder regn över landet som du har gett till ditt folk som ett arv.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{37}Om det blir hungersnöd i landet, om det blir pest, om det blir rost eller mjöldagg, gräshoppor eller larver, om fienden belägrar dem i deras städers land, vilken plåga som helst, vilken sjukdom som än drabbar,

\VS{38}alla böner, alla enträgna böner som bes av alla människor av hela ditt folk Israel, som varje man ska veta
{\ADD{(vara väl förtrogen med)}} sitt eget hjärtas sjukdom
{\ADD{(sår, plåga)}} och sträcker ut sina händer mot detta hus,

\VS{39}då ska du höra
{\ADD{(lyssna)}} i himlarna, din boning, och förlåta och göra och ge till var man i enlighet med alla hans vägar, vars hjärta du känner, för du ensam är intimt förtrogen med hjärtat hos alla människornas söner
{\ADD{(varje människa individuellt)}},

\VS{40}för att de ska vörda dig alla dagar som de lever i landet som du har gett till deras fäder.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{41}Främlingar som inte tillhör ditt folk Israel, ska komma från avlägsna länder på grund av ditt namn
{\ADD{(ryktet om dig) [din närvaro]}}.

\VS{42}När de hör talas om ditt stora namn och din starka hand
{\ADD{(din förmåga att utföra mäktiga gärningar)}} och din utsträckta arm, ska de komma och be vända mot detta tempel.


\par }{\PP \VS{43}{\ADD{[Herre]}} Hör
{\ADD{(lyssna)}} då från himlarna, din boning, och svara på alla böner från främlingarna. Då ska alla folk på jorden lära känna
{\ADD{(bli intimt förtrogna med)}} ditt namn och i vördnadsfull tillbedjan frukta dig som ditt folk Israel gör, och förstå att detta tempel jag byggt är helgat åt ditt namn
{\ADD{(tillhör dig)}}.
{\ADD{[Detta är en profetisk bön som visar att evangeliet ska förkunnas för hela världen, så som det blev när lärjungarna fullföljde missionsbefallningen.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{44}Om ditt folk går ut i strid mot sina fiender, vilken väg du än sänder dem, och de ber till Herren
{\ADD{(Jahveh)}} mot staden som du har valt och mot huset som jag har byggt till ditt namn,

\VS{45}och hör
{\ADD{(lyssna)}} du i himlarna deras böner och deras enträgna böner och utför deras sak.


\par }{\PP \VS{46}När de syndar mot dig – för det finns ingen människa som inte syndar – och du blir vred på dem och ger dem till fienden så att de för bort dem som fångar till fiendens land, långt bort eller nära,

\VS{47}om de där kommer till besinning i landet dit de förts i fångenskap, och vänder om och bönfaller till dig i landet dit de har förts som fångar och säger: ’Vi är skyldiga och vi har syndat, vi har gjort det onda.’

\VS{48}Om de kommer tillbaka till dig med hela sitt hjärta och med hela sin själ i sina fienders land som förde dem i fångenskap, och ber till dig mot sitt land som du gav till deras fäder, staden som du har valt
{\ADD{[Jerusalem]}} och huset
{\ADD{[templet]}} som jag har byggt till ditt namn,

\VS{49}då hör
{\ADD{(lyssna)}} du deras bön och åkallan
{\ADD{(deras innerliga bön)}} i himlarna, din boning, och utför deras sak
{\ADD{(ger dem rätt)}}.

\VS{50}Förlåt ditt folk som har syndat mot dig, och alla deras överträdelser varmed de har överträtt mot dig, och ge dem nåd
{\ADD{(barmhärtighet, oändlig nåd – hebr. rachamim)}} inför dem som förde bort dem i fångenskap, så att de ska ge nåd
{\ADD{(rachamim)}} mot dem.

\VS{51}För de är ditt folk och ditt arv som du har fört ut från Egypten, den heta smältugnen
{\ADD{(ordagrant: från mitten av järnugnen)}}.


\par }{\PP \VS{52}Låt dina ögon vara öppna för dina tjänares böner och ditt folk Israels innerliga böner, till att höra
{\ADD{(lyssna)}} till dem när än de ropar till dig.

\VS{53}För du har avskilt dem från alla jordens folk, till att vara ditt arv som du har talat genom din tjänare Moses hand när du förde ut våra fäder ur Egypten, Herrarnas Herre
{\ADD{(Adonai Jahveh)}}.”


\par }{\PC \_\_\_\_\_\_

\par }{\BB \par }
{\MM \VS{54}Och det skedde när Salomo slutat att be till Herren
{\ADD{(Jahveh)}} alla böner och dessa innerliga böner, att han reste sig från Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} altare, från att knäböja på sina knän med sina händer uppsträckta mot himlarna.


\par }{\SHC Salomo välsignar folket
\par }
{\MM \VS{55}Och han stod och välsignade hela Israels församling med en hög
{\ADD{(stark)}} röst och sa:

\VS{56}”Välsignad är Herren
{\ADD{(Jahveh)}} som har gett vila
{\ADD{(betyder även ro och tröst – hebr. menocha)}} till sitt folk Israel i enlighet med alla sina ord
{\ADD{(löften)}}, inte ett enda ord som han talat har misslyckats
{\ADD{(inget löfte har uteblivit, alla ord har blivit som de talats)}}, som han talade genom sin tjänare Moses hand.

\VS{57}Herren vår Gud
{\ADD{(Jahveh Elohim)}} är med oss, som han var med våra fäder, låt honom inte lämna oss och inte överge oss,

\VS{58}så att han lutar
{\ADD{(böjer, sträcker)}} våra hjärtan mot honom, till att vandra på hans vägar, och hålla
{\ADD{(vakta, skydda, bevara)}} hans befallningar
{\ADD{(de tydliga budorden – hebr. mitzvot)}} och hans förordningar
{\ADD{(ordagrant ’saker inristat’)}} och hans påbud
{\ADD{(bindande juridiska beslut)}} som han har befallt
{\ADD{(hebr. tsavah)}} våra fäder.

\VS{59}Och låt dessa mina ord som jag har bett inför Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ansikte vara nära Herren vår Gud
{\ADD{(Jahveh Elohim)}} dag och natt, så att han kan utföra
{\ADD{(upprätthålla)}} sin tjänares sak och kan utföra
{\ADD{(upprätthålla)}} sitt folk Israels sak, som behövs varje dag,

\VS{60}så att alla jordens folk ska veta att Herren
{\ADD{(Jahveh)}} är Gud
{\ADD{(Elohim)}}, det finns ingen annan.

\VS{61}Och låt era hjärtan vara fullkomliga
{\ADD{(kompletta, fullständiga, hela)}} med Herren er Gud
{\ADD{(Jahveh Elohim)}} till att vandra i hans förordningar
{\ADD{(ordagrant ’saker inristat’)}} och hålla
{\ADD{(vakta, skydda, bevara)}} hans budord
{\ADD{(tydliga befallningar)}} som det är idag.”


\par }{\SHC Invigning
\par }
{\MM \VS{62}Och kungen och hela Israel med honom offrade offer inför Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ansikte.

\VS{63}Och Salomo offrade shalomoffer
{\ADD{(gemenskapsoffer)}} som han offrade till Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, 22 000 oxar och 120 000 får. Så avskilde
{\ADD{(invigde)}} kungen och alla Israels söner Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus.

\VS{64}Samma dag helgade kungen den mellersta gården som var framför Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus, för där offrade han brännoffret och matoffret och det feta från shalomoffret, eftersom bronsaltaret som var inför Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ansikte, var för litet för att ta emot brännoffret och matoffret och det feta från shalomoffret.


\par }{\SHC Avslutning
\par }
{\MM \VS{65}Och Salomo höll fest vid denna tid och hela Israel med honom, en stor församling från Chamats ingång till Egyptens bäck, inför Herren vår Guds
{\ADD{(Jahveh Elohims)}} ansikte, sju dagar och sju dagar, fjorton dagar.

\VS{66}På den åttonde dagen sände han iväg folket och de välsignade kungen och gick till sina tält glada och med goda hjärtan, för all den godhet som Herren
{\ADD{(Jahveh)}} hade visat till David, sin tjänare, och till Israel, sitt folk.




\par }\Chap{9}{\SHB Herren godkänner templet
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Denna episod avslutar bokens redogörelse för Salomos första 20 år som regent, se
1 Kung 9:10. Han hade tidigare fått ett ord från Herren att bygga templet i Givon, se
1 Kung 6:11-13. Detta ord från Herren sker troligtvis natten efter templets invigning som beskrevs i förra kapitlet, se
2 Krön 7:12.]}}

\par }{\BB \par }
{\MM \VerseOne{1}Och det skedde när Salomo hade avslutat bygget av Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus och kungens hus och allt som Salomo längtat efter
{\ADD{(villigt förbundit sig vid att göra, hebr. chesheq)}}, det som behagade honom
{\ADD{(han själv hade glädje i – hebr. chafets)}} att göra,

\VS{2}att Herren
{\ADD{(Jahveh)}} uppenbarade sig för Salomo en andra gång, som han hade uppenbarat sig för honom i Givon.
{\ADD{[1 Kung 3:5]}}

\VS{3}Och Herren
{\ADD{(Jahveh)}} sa till honom:

\par }{\BB \par }
{\MM ”Jag har hört dina förböner och dina innerliga böner som du har bett inför mitt ansikte. Jag har helgat
{\ADD{(avskilt)}} detta hus som du har byggt för att placera mitt namn där för evigt, och mina ögon och mitt hjärta ska vara där alla dagar
{\ADD{(oavbrutet så länge tiden varar, till dagarnas slut)}}.


\par }{\PP \VS{4}Och du, om du vandrar inför mitt ansikte som David, din far, vandrade i hjärtats renhet
{\ADD{(integritet, fullhet, helhjärtat – hebr. tam) [delar rot med tamim som är rituell renhet och beskriver det felfria och perfekta offret]}} och i uppriktighet, och gör allt det som jag har befallt dig och håller
{\ADD{(vaktar, skyddar, bevarar)}} mina förordningar
{\ADD{(ordagrant ’saker inristat’)}} och mina påbud
{\ADD{(bindande juridiska beslut)}},

\VS{5}då ska jag stadfästa ditt kungarikes tron över Israel för evigt, så som jag talade
{\ADD{(lovade)}} till David, din far, och sa: ’Det ska inte saknas en ättling till dig
{\ADD{(ordagrant: huggas av till dig en man från)}} framför mitt ansikte som sitter på Israels tron.’
{\ADD{[2 Sam 7:16]}}


\par }{\PP \VS{6}Men om du vänder bort från att följa mig, du eller dina söner, och inte håller
{\ADD{(vaktar, skyddar, bevarar)}} mina budord
{\ADD{(tydliga befallningar)}} och mina förordningar
{\ADD{(ordagrant ’saker inristat’)}} som jag har gett framför er, utan går och tjänar andra gudar och tillber dem,

\VS{7}då ska jag hugga av Israel, ut från landet som jag har gett dem, och detta hus som jag har helgat
{\ADD{(avskilt)}} till mitt namn, ska jag kasta bort från mitt ansikte, och Israel ska bli ett ordspråk och ett skällsord bland alla folkslag.

\VS{8}Och detta hus som är så högt, alla som går förbi det ska bli förvånade och ska väsa, och när de säger: ’Varför har Herren
{\ADD{(Jahveh)}} gjort så mot landet och mot detta hus?’

\VS{9}då ska man svara: ’Eftersom de övergav Herren
{\ADD{(Jahveh)}} sin Gud
{\ADD{(Elohim)}} som förde deras fäder ut från Egyptens land, och tog tag i
{\ADD{(med ett fast, säkert grepp)}} andra gudar och tjänade dem, därför har Herren
{\ADD{(Jahveh)}} låtit all denna ondska komma över dem.’ ”


\par }{\BB \par }
{\MM \par }
{\SHB Chiram från Tsor
\par }
{\MM \VS{10}Och det skedde i slutet av det tjugonde året, när Salomo hade byggt de två husen: Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus
{\ADD{[templet, som tog 7,5 år]}} och kungens hus
{\ADD{[sitt palats som tog 13 år, se
1 Kung 7:1]}},

\VS{11}att Chiram, Tyros kung, hade försett Salomo med cederträ och cypressträ och med guld, efter alla hans önskemål, då
{\ADD{(vid den tiden)}} gav kung Salomo till Chiram 20 städer i Galileens land.
{\ADD{[Troligtvis i nordvästra delen, nära Tyros.]}}

\VS{12}Och Chiram kom från Tyros för att se städerna som Salomo gett honom, men de behagade inte hans ögon.

\VS{13}Och han sa: ”Vilka städer är detta som du har gett mig, min bror?” Och de gavs namnet Kavol,
{\ADD{(som de heter)}} till denna dag.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Kavol betyder bunden, fjättrad. Namnet återfinns en gång tidigare i
Jos 19:27, där det är en stad i Ashers område vid gränsen mot Tyros (någon mil öster om Haifa och Akko). Chiram verkar plocka upp namnet på den staden, och använda den på hela detta område. Ordet låter lite som de hebreiska orden för något värdelöst eller flyktigt. Den judiske historikern Josefus skriver att det låter som ”inte behagligt” på feniciska. Troligtvis var dessa städer i dåligt skick. Chiram tar inte emot dessa städer, så Salomo byggde senare upp dessa städer och lät hebréer flytta dit, se
2 Krön 8:2]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{14}Och Chiram sände 120 talenter
{\ADD{[4 ton]}} guld till kungen.
{\ADD{[Motsvarar 330 guldtackor som väger 12,5 kg st, se även
1 Krön 22:14.]}}


\par }{\SHB Organisation
\par }
{\MM \VS{15}Och detta är orsaken till den arbetsstyrka
{\ADD{(skatt, arbetsplikt, tvångsarbetare – hebr. mas)}} som kung Salomo samlade för att bygga

\par }{\PP Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus

\par }{\PP och sitt eget hus

\par }{\PP och Millo
{\ADD{[försvarsmuren och förstärkningsvallen för palatset]}}

\par }{\PP och Jerusalems mur

\par }{\PP och
{\ADD{[städerna]}} Chatsor
{\ADD{[norr om Galileiska sjön]}}

\par }{\PP och Megiddo
{\ADD{[i Jezereldalen]}}

\par }{\PP och Gezer
{\ADD{[handelsstaden halvvägs mellan Joppe och Jerusalem]}}.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Arkeologiska fynd från dessa städer visar hur konstruktionen av dessa portar är speciell och särskiljer sig från andra städer. Detta talar för en byggmästare som satte sin prägel med mått, proportioner och design.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{16}Farao, Egyptens kung, hade gått upp och tagit Gezer
{\ADD{[handelsstad halvvägs mellan Joppe och Jerusalem]}} och bränt det i eld och slagit kanaanéerna som bodde i staden och gett den som en del till sin dotter, Salomos hustru.
{\ADD{[Han gifte sig med henne tidigt, se
1 Kung 3:1. Att hon får ett eget hus visar en särställning bland Salomos 700 fruar, se
1 Kung 7:8; 11:3.]}}

\VS{17}Och Salomo byggde Gezer och Beit-Choron, det nedre,

\VS{18}och Baalat och Tadmor
{\ADD{[Palmyra; mellan Damaskus och Eufrat]}} i öknen, i landet,

\VS{19}och alla förrådsstäder som Salomo hade, och städerna till hans vagnar och städerna till hans ryttare, och det som Salomo längtat efter
{\ADD{(villigt förbundit sig vid att göra – hebr. chesheq)}} att bygga för sin tillfredsställelse
{\ADD{(hebr. chashaq)}} i Jerusalem och i Libanon och i hela landet som han rådde över.
{\ADD{[30 000 rekryterades för dessa projekt, se
1 Kung 5:13; 12:4.]}}


\par }{\PP \VS{20}Allt folk som var kvar av amoréerna, hettiterna, perisséerna, hivéerna och jevusiterna som inte tillhörde Israels söner,

\VS{21}sönerna som var kvar efter dem i landet som Israels söner inte helt kunnat utrota, av dem tog Salomo en skatt som slavar till denna dag.

\VS{22}Men av Israels söner gjorde Salomo ingen till slav, utan de var stridsmän och hans tjänare och hans furstar och hans härförare och ledare för hans vagnar och ryttare.

\VS{23}Detta är hövitsmännen över Salomos arbete, 550 som var ledare för folket som utförde arbetet.


\par }{\PP \VS{24}Men faraos dotter
{\ADD{[i Egypten]}} kom ut från Davids stad
{\ADD{[Jerusalem]}} till sitt hus som byggdes till henne, sedan byggde han Millo
{\ADD{[försvarsmuren och förstärkningsvallen för palatset, se vers 15]}}.


\par }{\PP \VS{25}Och tre gånger om året offrade Salomo brännoffer och shalomoffer på altaret som han byggt till Herren
{\ADD{(Jahveh)}} och offrade där på altaret
{\ADD{[1 Kung 8:22]}} inför Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ansikte
{\ADD{[3 Mos 3:1]}}. Så fullbordade han huset.
{\ADD{[Tre gånger om året är vid de tre vallfartshögtiderna pesach, shavuot och sukkot, se
2 Mos 23:14-17; 5 Mos 16:1-17.]}}


\par }{\PP \VS{26}Och kung Salomo gjorde
{\ADD{(lät tillverka)}} en flotta i Etsjon-Gever som är vid Elot
{\ADD{[nuvarande Eilat]}} på stranden till Vasshavet
{\ADD{(hebr. jam sof) [Aqabaviken – den östliga armen av Röda havet]}} i Edoms land.

\VS{27}Och Chiram sände sina tjänare till flottan, sjömän som hade kunskap om havet, tillsammans med Salomos tjänare.

\VS{28}Och de kom till Ofir
{\ADD{[region känd för sitt guld, se
Job 28:16; Jes 13:12; troligtvis söder om Röda havet]}} och köpte guld därifrån, 420 talenter
{\ADD{[16 ton – motsvarar 1152 guldtackor på 12,5 kg]}}, och förde till kung Salomo.




\par }\Chap{10}{\SHB Drottningen av Saba besöker Salomo
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Detta kapitel hör tematiskt i kiasmen ihop med
1 Kung 3:16-28 där två kvinnor kommer till Salomo och han dömer med vishet.]}}

\par }{\BB \par }
{\MM \VerseOne{1}När drottningen av Saba
{\ADD{(hebr. Sheva)}} fick höra ryktet om Salomo och Herrens namn
{\ADD{[sambandet mellan hans ära och hans gudsrelation, hans moraliska och andliga vishet]}}, kom hon för att sätta honom på prov med svåra frågor
{\ADD{(ordspråk, problem)}}.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Saba låg antagligen i södra Arabien och var ett stort rike som kan ha sträckt sig över Röda havet ända till Etiopien. Sträckan upp till Israel genom öken och bergigt landskap är över 200 mil.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{2}Hon kom till Jerusalem med ett mycket stort följe, kameler lastade med väldoftande kryddor, guld i mängd och dyrbara ädelstenar. Hon besökte Salomo och talade med honom om allt som låg på hennes hjärta.

\VS{3}Salomo svarade på alla hennes frågor
{\ADD{(ordagrant: Salomo berättade för henne alla hennes ord)}}. Inga ord
{\ADD{[svar på hennes komplexa frågor och ordspråk]}} var dolda för kungen, som han inte kunde berätta för henne.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Vi den här tiden var det vanligt att man diskuterade praktiska, existentiella och etiska problem genom ordspråksliknande frågor och svar. Denna berättartradition är än idag vanlig i den hebreiska kulturen liksom i hela Mellanöstern. Att ordet berättar (hebr. nagad) används i vers 3 visar att Salomo och drottningen ägnade sig åt denna för tiden och området mycket typiska berättartradition. Detta till skillnad från den senare grekiska traditionen som både Sokrates, Platon och Aristoteles är exempel på där just det förfinade samtalet skulle föras explicit med frågor och svar. I den hebreiska berättartraditionen är det istället just berättandet med ordspråk och andra finurliga formuleringar, gåtor och ibland underfundigheter, som präglar det sofistikerade samtalet. Raka frågor och förenklade svar finns inte i detta sätt att konversera. Istället böljar samtalet fram och tillbaka som ett historieberättande där ordens olika valörer betonas med anekdoter och ordspråk. Ordspråksboken finns många av dessa nedskrivna. Ett exempel på en fråga som drottningen kunde ha ställt var: ”Vilken kroppsdel är starkast?” Salomo skulle då ha svarat: ”Tungan, eftersom den har makt över död och liv”, se
Ords 18:21.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{4}När drottningen av Saba själv såg all Salomos vishet, såg huset som han byggt
{\ADD{[hans eget palats eller templet]}},

\VS{5}rätterna på hans bord, hur tjänarna satt vid borden, hur de personliga tjänarna betjänade, hur de var klädda, hans munskänkar
{\ADD{(vinprovare)}}, och brännoffren som han bar fram i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus, blev hon helt mållös
{\ADD{(tappade hon andan)}}.


\par }{\PP \VS{6}Hon sa till kungen: ”Det var alltså sant, det jag hörde i mitt land om dig och din vishet.

\VS{7}Jag trodde inte på det förrän jag kom hit och fick se det med egna ögon. Ändå hade man inte ens berättat hälften för mig, din vishet och ditt välstånd överträffar allt jag fått höra.

\VS{8}Lyckliga är dina män, lyckliga är dina tjänare, dessa som står inför dig oavbrutet hörande din vishet.

\VS{9}Välsignad är Herren din Gud
{\ADD{(Jahveh Elohim)}} som lutar sig mot dig och ger
{\ADD{(har satt)}} dig på Israels tron, eftersom Herren
{\ADD{(Jahveh)}} älskar Israel för evigt och därför har gjort dig till kung till att göra rätt och rättfärdighet.”


\par }{\PP \VS{10}Och hon gav kungen 120 talenter
{\ADD{[4 ton]}} guld och kryddor i mycket stora mängder och dyrbara stenar, där kom aldrig mer en så stor myckenhet av kryddor som den Sabas drottning gav kung Salomo.


\par }{\PP \VS{11}Och även Chirams flotta som förde guld från Ofir, förde in från Ofir stora mängder sandelträ och dyrbara stenar.

\VS{12}Och av sandelträet gjorde kungen pelare till Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus och till kungens hus, harpor och psaltare till sångarna. Sådant sandelträ har inte kommit och inte setts till denna dag.


\par }{\PP \VS{13}Och kung Salomo gav Sabas drottning allt hon önskade – vadhelst hon bad om, förutom det kung Salomo fritt gett henne
{\ADD{(ordagrant: gett enligt hans hand)}}. Och hon vände och gick till sitt land, hon och hennes tjänare.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Det finns olika avarter av tolkningar av denna vers. En judisk legend hävdar att Salomo fick en son till drottningen, vilket var hennes ”önskan”. Den etiopiska traditionen liknar den judiska och hävdar att den kungliga abessinska linjen grundades av avkomman till Salomo och drottningen av Saba. Ingen av dessa traditioner har någon historisk grund, och de kan inte heller underbyggas av den bibliska texten. Jesus använder drottningen som ett exempel på den ansträngning man bör vara beredd att göra för att höra Guds ord (Matt 12:42). Hon reste över 200 mil för att fråga Salomo, men Jesu åhörare vägrade att lyssna på Guds egen Son.]}}


\par }{\SHB Salomos stora vishet och välstånd
\par }
{\SHC Årlig intäkt
\par }
{\MM \VS{14}Vikten av guldet som kom till Salomo under ett år var 666 talenter guld
{\ADD{[23 ton – 1827 guldtackor på 12,5 kg vardera]}},

\VS{15}förutom det som kom med handelsmännen och från handelsresorna och alla kungens araber och landets guvernörer.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[De årliga intäkterna i guld på 23 ton var under Israels storhetstid, det är mycket, men inte orimliga siffror. I Egypten finns en inskription där Shishak (farao i Egypten 945-922 f.Kr.) donerar 200 ton guld till gudarna, en del av detta måste ha kommit från Jerusalem, se
2 Krön 12:2, 9. Några århundraden senare vid Alexander den stores seger vid Persepolis värderades guldet och silvret där till 120 000 talenter (4 500 ton).
}}

\par }{\PP {\ADD{• Det uppskattas att 190 000 ton guld har grävts fram genom historien (skulle rymmas i en kub som mäter 28 meter på varje sida).
}}

\par }{\MM {\ADD{• Den internationella valutafonden har 2 814 ton guld (2021).
}}

\par }{\MM {\ADD{• Sveriges riksbank har 126 ton guld (2024).]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \par }
{\SHC Guldsköldar
\par }
{\MM \VS{16}Och kung Salomo gjorde 200 långsköldar
{\ADD{(hebr. tsinah)}} av hamrat guld. 600 viktenheter
{\ADD{[shekel – 6,9 kg]}} guld gick åt till en sköld.
{\ADD{[Skölden var gjord av trä och belagd med guld.]}}

\VS{17}Och han gjorde 300 sköldar
{\ADD{(hebr. magen)}} av hamrat guld, tre minor
{\ADD{(hebr. mane)}} guld gick åt till en sköld.
{\ADD{[Dessa sköldar hade hälften så mycket guld, se
2 Krön 9:16]}} Och kungen placerade dem i Libanons skogshus.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Dessa 500 sköldar var troligtvis placerade på de 13,5 meter höga väggarna. Huset var 46 meter långt och 23 meter brett, se
1 Kung 7:2. Se även
1 Kung 14:26-28.]}}


\par }{\SHC Tron
\par }
{\MM \VS{18}Och kungen
{\ADD{[Salomo]}} gjorde
{\ADD{(lät tillverka)}} en stor tron av elfenben och förgyllde den med finaste
{\ADD{(bästa)}} guld.

\VS{19}Det var sex trappsteg till tronen och tronens huvud
{\ADD{(den översta delen)}} var runt i bakstycket
{\ADD{(ryggsidan, ordagrant ”bakom den”)}} och det var armstöd på båda sidor om sittplatsen, och två lejon stod bredvid armstöden.

\VS{20}Och tolv lejon stod där, ett på ena sidan och ett på andra sidan på de sex trappstegen. Det fanns ingenting liknande tillverkat i något annat kungarike.


\par }{\SHC Allt var av guld!
\par }
{\MM \VS{21}Och alla kung Salomos dryckeskärl var av guld och alla redskap i Libanons skogshus var av rent guld, ingenting var av silver, det räknades inte som värdefullt under Salomos dagar.

\VS{22}För kungen hade en egen Tarshish-flotta på havet tillsammans med Chirams flotta. Vart tredje år kom Tarshish-flottan
{\ADD{[hem]}} med guld och silver, elfenben och apor och påfåglar.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{23}Och kung Salomo överträffade alla jordens kungar i rikedom och i vishet.

\VS{24}Och hela jorden uppsökte Salomos ansikte för att höra hans vishet, som Gud
{\ADD{(Elohim)}} hade lagt i hans hjärta.

\VS{25}Och de förde med sig varje man sin gåva, redskap av silver och redskap av guld och dräkter och rustningar och kryddor, hästar och mulor, föremål år efter år.


\par }{\PP \VS{26}Och Salomo samlade ihop vagnar och ryttare, och han hade 1 400 vagnar och 12 000 ryttare som han placerade i vagnsstäderna och med kungen i Jerusalem.

\VS{27}Och kungen lät silver vara lika vanligt i Jerusalem som stenar, och cedrar
{\ADD{[dess värde]}} lät han vara lika vanligt
{\ADD{[fanns det så stor mängd av]}} som sykomorträd i Låglandet
{\ADD{[hebr. Shefelah – låglandet mellan Medelhavskusten och Juda bergsbygd]}}.

\VS{28}Och Salomos hästar hade förts ut från Egypten
{\ADD{[i söder]}} och från Qove
{\ADD{[motsvarar Kilikien i nuvarande sydöstra Turkiet, hästarna här var kända för sin styrka och uthållighet]}}. Kungens köpmän köpte dem från Qove till bestämt pris.

\VS{29}Och en vagn kom upp och gick ut från Egypten för 600 shekel
{\ADD{[priset av 6,9 kg]}} silver och en häst för 150
{\ADD{[shekel silver – motsvarar 1,7 kg]}}. Och lika till hettiternas kungar och för Arams kungar, de förde ut dem för ett fast pris.




\par }\Chap{11}{\SHB Salomos giftermål med utländska kvinnor
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Detta stycke ramar in kiasmen i kapitel 3-11. Just giftermålen med utländska kvinnor var det som han inte skulle göra (5 Mos 7:3-4; 17:16-17), och visade sig få honom på fall. Inom arkeologin har man på senare år börjat göra analyser av fingeravtryck på lerskärvor. I utgrävningar där det finns kanaaneiska tempel (bl.a. Tell Burna 2022) har man sett att just avgudar, figuriner, masker och kärl för religiöst bruk var gjorda av kvinnliga krukmakare, medan vanliga kärl var gjorda av män. Här bekräftar arkeologin att just utländska kvinnor var involverade att skapa dessa ockulta föremål.]}}

\par }{\BB \par }
{\MM \VerseOne{1}Och kung Salomo älskade många främmande
{\ADD{(utländska)}} kvinnor, förutom
{\ADD{(vid sidan av)}} faraos dotter
{\ADD{[som exkluderas, se
1 Kung 3:1]}} – moabiter, ammoniter, edomiter, sidonier och hettiter –

\VS{2}från folkslagen om vilka Herren
{\ADD{(Jahveh)}} sagt till Israels söner: ”Ni ska inte komma och gå bland dem och de ska inte komma och gå bland er, för de ska med säkerhet vända bort era hjärtan efter sina gudar
{\ADD{[om du gör så]}}.”
{\ADD{[2 Mos 34:16; 5 Mos 7:3]}} Salomo höll
{\ADD{(klistrade)}} sig till dessa
{\ADD{[kanaaneiska kvinnor]}} i kärlek.

\VS{3}Och han hade 700 fruar, prinsessor, och 300 konkubiner, och hans fruar vände bort hans hjärta.

\VS{4}Och det hände när Salomo var gammal att hans fruar vände bort hans hjärta till andra gudar, och hans hjärta var inte fullkomligt
{\ADD{(helhjärtat)}} med Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, hans Gud
{\ADD{(Elohim)}}, som hans far Davids hjärta.
{\ADD{[Ordet fullkomligt här är shalem och delar rot med ordet shalom som handlar om att ha både frid och fred med Gud, men också om att vara komplett, helöverlåten och ”en-hjärtad”.]}}

\VS{5}Och Salomo gick efter Ashtoret
{\ADD{[Ishtar – kärlekens och krigets gudinna; himmelens drottning, Baals hustru]}}, sidoniernas gudinna och efter Milkom
{\ADD{[även kallad Molok, se vers 7]}} ammoniternas vidrighet.

\VS{6}Så gjorde Salomo det som var ont i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ögon, han följde inte fullt ut
{\ADD{(ordagrant: ”uppfyllde inte efter” – var inte lojal mot)}} Herren
{\ADD{(Jahveh)}} som David, hans far.


\par }{\PP \VS{7}Vid den tiden byggde Salomo en hög plats till Kemos, Moabs vidrighet
{\ADD{[4 Mos 21:29]}}, på berget som är framför Jerusalem, och till Molok, Ammons söners vidrighet.

\VS{8}Och så gjorde han till alla sina främmande fruar som offrade offer till sina gudar.


\par }{\PP \VS{9}Och Herren
{\ADD{(Jahveh)}} var vred på Salomo eftersom hans hjärta var bortvänt från Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}, som hade uppenbarat
{\ADD{(visat)}} sig för honom två gånger,

\VS{10}och hade befallt honom angående dessa ting, för att han inte skulle gå efter andra gudar, men han höll
{\ADD{(vaktade, skyddade, bevarade)}} inte det som Herren
{\ADD{(Jahveh)}} hade befallt.

\VS{11}Och Herren
{\ADD{(Jahveh)}} sa till Salomo: ”Eftersom detta finns i ditt sinne och du inte har hållit
{\ADD{(vaktat, skyddat, bevarat)}} mitt förbund och mina förordningar
{\ADD{(ordagrant ”saker inristat”)}} som jag har befallt dig, ska jag med säkerhet riva isär kungariket från dig och ska ge det till dina tjänare.

\VS{12}Men jag ska inte göra det i dina dagar, för din far Davids skull, men jag ska riva isär det ur handen på din son.

\VS{13}Men jag ska inte riva bort hela kungariket, jag ska ge en stam till din son, för min tjänare Davids skull och för Jerusalems skull som jag har utvalt.”


\par }{\SHC Motståndare
\par }
{\MM \VS{14}Och Herren
{\ADD{(Jahveh)}} reste upp en motståndare till Salomo, edomiten Hadad, han var av kungens säd i Edom
{\ADD{(ättling till Edoms kung)}}.

\VS{15}För det skedde när David var i Edom att Joav, arméns hövitsman, gick upp för att begrava de slagna och han slog alla män i Edom,

\VS{16}för Joav och hela Israel stannade där sex månader till dess han hade huggit av varje man i Edom,

\VS{17}att Hadad flydde, han och några edomiter från hans fars tjänare med honom, och de gick till Egypten, då var Hadad en liten yngling
{\ADD{(förmodligen i 5-10 års ålder)}}.

\VS{18}Och de steg upp från Midjan och kom till Paran och de tog män med sig från Paran och kom till Egypten, till farao, Egyptens kung, som gav honom ett hus och tilldelade honom underhåll och gav honom mark.


\par }{\PP \VS{19}Och Hadad fann nåd
{\ADD{(oförtjänt kärlek – hebr. chen)}} i faraos ögon så att han gav honom till hustru sin egen frus syster, drottningmoderns – tachpeneis – syster.
{\ADD{[Ordet tachpeneis är troligtvis inte ett namn utan en transkribering av den egyptiska frasen t-h-p-nsw som motsvarar drottning/drottningmoder, jfr
1 Kung 2:19; 15:13.]}}

\VS{20}Och tachpeneis
{\ADD{[drottningmoderns]}} syster födde en son till honom, Genuvat, som tachpeneis
{\ADD{[drottningmodern]}} avvande i faraos hus, och Genuvat var i faraos hus bland faraos söner.


\par }{\PP \VS{21}Och när Hadad i Egypten hörde att David sov hos sina fäder och att Joav, arméns hövitsman, var död, sa Hadad till farao: ”Låt mig lämna så att jag kan gå till mitt eget land.”


\par }{\PP \VS{22}Och farao sa till honom: ”Men vad har du saknat hos mig, varför ber du att få gå till ditt eget land?” Och han svarade: ”Ingenting, men låt mig få lämna ändå.”


\par }{\PP \VS{23}Och Gud
{\ADD{(Elohim)}} reste upp en annan motståndare till honom, Rezon, Eljadas son, som hade flytt från sin herre Hadadezer, Tsovas kung.

\VS{24}Och han samlade män runt sig och blev hövitsman för en trupp när David slog dem, och de gick till Damaskus och bodde där och regerade i Damaskus.

\VS{25}Och han var en motståndare till Israel alla Salomos dagar, förutom de bekymmer som Hadad orsakade, och han avskydde Israel och regerade över Aram.


\par }{\SHC Jerobeam gör uppror
\par }
{\MM \VS{26}Och Jerobeam
{\ADD{(hebr. Jarovam)}}, Nevats son, en efraimit från Tsereda, en Salomos tjänare vars mor var Tseroa, en änka, han lyfte också sin hand mot kungen.

\VS{27}Och detta var anledningen till att han lyfte upp sin hand mot kungen: Salomo byggde Millo och reparerade sprickorna i sin far Davids stad.

\VS{28}Och mannen Jerobeam var en mäktig stridsman, och Salomo såg att den unge mannen var flitig och han gav honom ansvar över alla arbetare från Josefs hus.


\par }{\PP \VS{29}Och det skedde vid den tiden när Jerobeam gick ut från Jerusalem att profeten Achija, shiloniten, fann honom på vägen. Och han hade klätt sig själv i en ny mantel och de två var ensamma på fältet.

\VS{30}Och Achija tog den nya manteln som han hade på sig och rev isär den i tolv bitar.

\VS{31}Och han sa till Jerobeam: Ta dig tio bitar, för så säger Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}: Se jag ska riva kungariket ur Salomos hand och ska ge tio stammar till dig,

\VS{32}men han ska ha en stam för min tjänare Davids skull och för Jerusalems skull, staden som jag har utvalt bland alla Israels stammar,

\VS{33}eftersom de har övergett mig och har tillbett

\par }{\PP Ashtoret
{\ADD{[Ishtar – kärlekens och krigets gudinna; himmelens drottning och Baals hustru]}}, sidoniernas gudinna,

\par }{\PP Kemosh, Moabs gud och

\par }{\PP Milkom
{\ADD{[även kallad Molok]}}, amoréernas gud,

\par }{\MM och inte vandrat på mina vägar till att göra det som är rätt i mina ögon och hålla
{\ADD{(vakta, skydda, bevara)}} mina förordningar
{\ADD{(ordagrant ”saker inristat”)}} och mina påbud
{\ADD{(bindande juridiska beslut)}} som hans far David gjorde.


\par }{\PP \VS{34}Men jag ska inte ta hela kungariket ur hans hand utan jag ska låta honom vara furste alla sitt livs dagar
{\ADD{[hela sitt liv]}}, för min tjänare Davids skull som jag valde, eftersom han höll
{\ADD{(vaktade, skyddade, bevarade)}} mina budord
{\ADD{(tydliga befallningar)}} och mina förordningar
{\ADD{(ordagrant ”saker inristat”)}}.

\VS{35}Men jag ska ta kungariket ur hans söners händer och ska ge det till dig, 10 stammar.

\VS{36}Och till hans son ska jag ge en stam, så att David, min tjänare, alltid har en lampa inför mitt ansikte i Jerusalem, staden som jag har valt åt mig för att placera mitt namn där.

\VS{37}Och jag ska ta dig och du ska regera över allt som din själ önskar och ska vara kung över Israel.

\VS{38}Och det ska ske om du lyssnar till allt jag befaller
{\ADD{(hebr. tsavah)}} dig och vandrar på mina vägar och gör allt som är rätt i mina ögon till att hålla
{\ADD{(vakta, skydda, bevara)}} mina förordningar
{\ADD{(ordagrant ”saker inristat”)}} och mina befallningar
{\ADD{(de tydliga budorden – hebr. mitzvot)}}, som David, min tjänare, gjorde, att jag ska vara med dig och ska bygga till dig ett stadigt hus, som jag byggde för David, och ska ge Israel till dig.

\VS{39}Och för detta ska jag hemsöka Davids säd, men inte för alltid.


\par }{\PP \VS{40}Salomo försökte därför döda Jerobeam, men Jerobeam steg upp och flydde till Egypten, till Shishaq, Egyptens kung, och var i Egypten till Salomos död.


\par }{\SHC Salomos död
\par }
{\MM \VS{41}Vad mer som är att säga om Salomo och allt som han gjorde och hans vishet, det finns skrivet i Salomos gärningars bok
{\ADD{(Salomos krönika)}}.

\VS{42}Och tiden som Salomo regerade i Jerusalem över hela Israel var 40 år.

\VS{43}Och Salomo sov med sina fäder och blev begraven i sin far Davids stad, och Rehabeam
{\ADD{(hebr. Rechavam)}}, hans son, regerade i hans ställe.




\par }\Chap{12}{\SH Nordriket – de sju första kungarna (kap 12-16)
\par }
{\SHB Nordrikets 1:e kung – Jerobeam
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[I detta stycke beskrivs de sju förste kungarna i det norra riket. Jerobeam är Nordrikets förste kung. Han regerar 22 år (1 Kung 14:20) 931-910 f.Kr.]}}

\par }{\BB \par }
{\MM \VerseOne{1}Och Rehabeam
{\ADD{(hebr. Rechavam)}} gick till Shechem
{\ADD{[nuvarande Nablus i Samarien, se
1 Mos 12:6]}}, för hela Israel hade gått till Shechem för att göra honom till kung.

\VS{2}Och det skedde när Jerobeam, Nevats son, hörde om det, för han var fortfarande i Egypten dit han hade flytt från kung Salomos ansikte, och Jerobeam bodde i Egypten,

\VS{3}att de sände och kallade på honom så att Jerobeam och hela Israels församling kom och talade till Rehabeam och sa:

\VS{4}”Din far gjorde vårt ok tungt, gör därför du din fars tunga tjänst och hans tunga ok som han lade på oss lättare, och vi ska tjäna dig.”


\par }{\PP \VS{5}Och han sa: ”Lämna tre dagar och kom sedan tillbaka till mig.” Och folket lämnade.


\par }{\PP \VS{6}Och Rehabeam tog råd från äldre män som stått inför Salomo, hans far, när han fortfarande levde och sa: ”Vilket råd ger ni mig att svara till detta folk?”


\par }{\PP \VS{7}Och de talade med honom och sa: ”Om du vill vara en tjänare för detta folk idag, och vill tjäna dem, svara dem och tala goda ord till dem, då ska de vara dina tjänare för alltid.”


\par }{\PP \VS{8}Men han övergav de äldre männens råd som de hade gett honom och tog råd av unga män som vuxit upp med honom och stod inför hans ansikte.

\VS{9}Och han sa till dem: ”Vilket råd ger ni som jag ska svara till detta folk som har talat till mig och sagt: Gör din fars ok som han lagt på oss lättare?”


\par }{\PP \VS{10}Och de unga männen som vuxit upp med honom talade med honom och sa: ”Så ska du göra med folket som har talat till dig och sagt: Din far gjorde vårt ok tungt men du ska lätta det för oss, så ska du tala till dem: Mitt lillfinger är tjockare än min fars höfter.

\VS{11}Och om min far belastade er med ett tungt ok, ska jag belasta ert ok ytterligare. Min far tuktade er med piskor men jag ska tukta er med skorpioner.”


\par }{\PP \VS{12}Och Jerobeam och hela folket kom till Rehabeam den tredje dagen som kungen hade talat till dem och sagt: ”Kom till mig den tredje dagen.”

\VS{13}Och kungen svarade folket hårt och övergav rådet som de äldre männen hade gett honom,

\VS{14}och talade till dem efter de yngre männens råd och sa: ”Min far gjorde ert ok tungt, men jag ska belasta ert ok ytterligare, min far tuktade er med piskor men jag ska tukta er med skorpioner.”

\VS{15}Och kungen lyssnade inte till folket, för det var något som Herren
{\ADD{(Jahveh)}} lät ske för att han skulle stadfästa sitt ord som Herren
{\ADD{(Jahveh)}} hade talat genom Achijas hand, shiloniten, till Jerobeam, Nevats son.
{\ADD{[Jerobeam I, Nordrikets förste kung.]}}


\par }{\PP \VS{16}Och när hela Israel såg att kungen inte lyssnade på dem svarade folket kungen och sa:

\par }{\BB \par }
{\MM ”Vilken del har vi i David?

\par }{\PP Vi har inget arv i Jishajs son.

\par }{\MM Till era tält, Israel,

\par }{\PP se om ditt eget hus, David.”

\par }{\BB \par }
{\MM Och Israel gick till sina tält.

\VS{17}Men för Israels söner som bodde i Juda städer, regerade
{\ADD{[fortfarande]}} Rehabeam över dem.

\VS{18}När kung Rehabeam sände Adoram som var skattmästare, stenade hela Israel honom med stenar så att han dog. Och kung Rehabeam skyndade sig att stiga upp i sin vagn för att fly till Jerusalem.

\VS{19}Och Israel gjorde uppror mot Davids hus till denna dag.


\par }{\PP \VS{20}Och det skedde när hela Israel hörde att Jerobeam hade kommit tillbaka, att de sände och kallade honom till församlingen och gjorde honom till kung över Israel. Där fanns ingen som följde Davids hus utom Juda stam.


\par }{\PP \VS{21}Och när Rehabeam kom till Jerusalem församlades hela Juda hus och Benjamins stam 180 000 utvalda män som var stridsmän, för att strida mot Israels hus för att föra kungariket tillbaka till Rehabeam, Salomos son.


\par }{\PP \VS{22}Men Guds
{\ADD{(Elohims)}} ord kom till Shemaja, en gudsman
{\ADD{[2 Krön 12:5, 7, 15]}}. Han sa:

\VS{23}”Tala till Rehabeam, Salomos son, Juda kung, och till hela Juda hus och Benjamin och till resten av folket och säg:

\VS{24}Så säger Herren
{\ADD{(Jahveh)}}: Ni ska inte gå upp, inte strida mot era bröder, Israels söner. Återvänd var man till sitt hus, för detta är från mig.” Och de lyssnade till Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord och återvände och gick sin väg enligt Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord.


\par }{\SHC Guldkalv i Betel och Dan
\par }
{\MM \VS{25}Och Jerobeam byggde Shechem i Efraims bergsbygd och bodde där och han gick därifrån och byggde Penoel.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Shechem var en strategisk knutpunkt där flera vägar möttes mellan bergen Gerizim och Ebal. Peniel var den plats vid floden Jabbok, på östra sidan av Jordanfloden, där Jakob brottades med Gud. Staden fanns på Gideons tid (Dom 8:8-9, 17), men nu bygger Jevoram upp den på nytt. Staden identifieras med Tell ed-Dhahab.]}}


\par }{\PP \VS{26}Och Jerobeam sa
{\ADD{(tänkte)}} i sitt hjärta: ”Nu ska kungariket återvända till Davids hus.

\VS{27}Om folket går upp och offrar offer i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus i Jerusalem då kommer folkets hjärta att återvända till sin herre, till Rehabeam, Juda kung, och de kommer att döda mig och återvända till Rehabeam, Juda kung.”


\par }{\PP \VS{28}Och kungen tog råd och gjorde två kalvar av guld och han sa till dem: ”Ni har gått upp länge nog till Jerusalem, se era gudar, Israel, som förde er upp ur Egyptens land.”

\VS{29}Och han placerade en i Betel och den andra placerade han i Dan.

\VS{30}Och detta blev en synd, för folket gick och tillbad framför den ända till Dan.


\par }{\PP \VS{31}Och han gjorde hus på höga platser och gjorde präster från hela folket som inte var Levis söner.

\VS{32}Och Jerobeam påbjöd en fest i den 8:e månaden
{\ADD{[cheshvan – okt/nov]}} på den 15:e dagen i månaden som liknade festerna i Juda, och han gick upp till altaret. Detta gjorde han i Betel och offrade till kalven som han hade gjort, och han placerade prästen i Betel på den höga platsen som han hade gjort.
{\ADD{[De bibliska hösthögtiderna infaller en månad tidigare i den 7:e månaden (tishri), se
3 Mos 23:23, 27, 34.]}}

\VS{33}Och han gick upp till altaret som han hade gjort i Betel på den 15:e dagen i den 8:e månaden
{\ADD{[chesvan – okt/nov]}}, den månad som han hade bestämt i sitt eget hjärta, och han påbjöd en fest för Israels söner och gick upp till altaret och offrade.
{\ADD{[De bibliska hösthögtiderna infaller den 7:e månaden (tishri), se
3 Mos 23:23, 27, 34.]}}




\par }\Chap{13}{\MM \par }
{\SHC Gudsmannen från Juda
\par }
{\MM \VerseOne{1}Och se, där kom en gudsman från Juda med Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord till Betel, och Jerobeam stod vid altaret för att offra.

\VS{2}Och han ropade Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord mot altaret och sa: Altare, altare, så säger Herren
{\ADD{(Jahveh)}}: Se, en son ska födas till Davids hus, Josia
{\ADD{(hebr. Joshijaho) [betyder: den som Herren helar]}} är hans namn, och på dig ska han offra de höga platsernas präster som offrar på dig och människors ben ska brännas på dig.

\VS{3}Och han gav ett tecken samma dag och sa: Detta är tecknet som Herren
{\ADD{(Jahveh)}} har talat: Se altaret ska rämna
{\ADD{(brista, gå sönder)}} och askan på det ska spridas ut.


\par }{\PP \VS{4}Och det skedde när kungen hörde gudsmannens ord som han ropade mot altaret i Betel, att Jerobeam sträckte fram sin hand mot altaret och sa: ”Ta tag i honom” och hans hand som han hade sträckt fram mot honom torkade
{\ADD{(stelnade)}} så att han inte kunde dra tillbaka den.

\VS{5}Och altaret rämnade och askan rann ut från altaret i enlighet med tecknet som gudsmannen hade gett genom Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord.


\par }{\PP \VS{6}Och kungen svarade och sa till gudsmannen: ”Bönfall, jag ber dig, vid Herren
{\ADD{(Jahveh)}} din Guds
{\ADD{(Elohims)}} ansikte och be för mig att min hand blir återställd.” Och gudsmannen bönföll Herren
{\ADD{(Jahveh)}} och kungens hand blev återställd och blev som den var tidigare.


\par }{\PP \VS{7}Och kungen talade till gudsmannen: ”Kom med mig till mitt hus och vederkvick dig och jag ska ge dig en gåva.”


\par }{\PP \VS{8}Men gudsmannen sa till kungen: ”Om du vill ge mig halva ditt hus ska jag inte gå med dig, jag ska inte äta bröd och inte dricka vatten på denna plats.”

\VS{9}För så är det bestämt för mig genom Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord som sa: ”Du ska inte äta bröd, inte dricka vatten och inte återvända samma väg som du kom.”

\VS{10}Och han gick en annan väg och återvände inte den väg som han kommit till Betel.


\par }{\PP \VS{11}Och en gammal profet bodde i Betel, och hans söner kom och återberättade för honom allt det som gudsmannen hade gjort den dagen i Betel och de ord som han hade talat till kungen och de återberättade detta för sin far.

\VS{12}Och deras far talade till dem: ”Vilken väg gick han?” För hans söner hade sett vilken väg gudsmannen gick, som kom från Juda.

\VS{13}Och han sa till sina söner: ”Sadla åsnan åt mig.” Och de sadlade åsnan åt honom och han red på den.

\VS{14}Och han gick efter gudsmannen och fann honom sittande under en terebint, och han frågade honom: ”Är du gudsmannen som kom från Juda?”

\par }{\PP Han svarade: ”Det är jag.”


\par }{\PP \VS{15}Då sa han till honom: ”Kom med mig till mitt hus och ät bröd.”


\par }{\PP \VS{16}Men han svarade: ”Jag återvänder inte med dig och går inte in med dig, och jag ska inte äta bröd och inte dricka vatten med dig på denna plats,

\VS{17}för det blev sagt till mig genom Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord: ’Du ska inte äta bröd, inte dricka vatten och inte återvända samma väg som du kom.’ ”


\par }{\PP \VS{18}Och han sa till honom: ”Jag är också en profet som du och en ängel talade Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord till mig och sa: För tillbaka honom till ditt hus så att han kan äta bröd och dricka vatten.” Men han ljög för honom.

\VS{19}Så han gick tillbaka med honom och åt bröd och drack vatten.


\par }{\PP \VS{20}Och det skedde när de satt vid bordet att Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord kom till profeten som hade fört tillbaka honom.


\par }{\PP \VS{21}Och han ropade till gudsmannen som kommit från Juda och sa: ”Så säger Herren
{\ADD{(Jahveh)}}: Lika mycket som du har gjort uppror mot Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} mun och inte har lytt hans befallning
{\ADD{(budord – hebr. mitsvah)}} som Herren
{\ADD{(Jahveh)}} din Gud
{\ADD{(Elohim)}} befallde
{\ADD{(hebr. tsavah)}} dig,

\VS{22}utan kom tillbaka och åt bröd och drack vatten på platsen om vilken
{\ADD{[Herren]}} talat: Ät inget bröd och drick inget vatten, så ska din kropp inte komma till dina fäders grav.”

\VS{23}Och det skedde efter att han ätit bröd och efter att han druckit, att han sadlade åsnan för honom, till profeten som han hade återfört.

\VS{24}Och när han
{\ADD{[profeten från Juda]}} gick mötte ett lejon honom på vägen och slog honom, och hans kropp kastades på vägen och åsnan stod vid den och lejonet stod också vid kroppen.
{\ADD{[Lejon var inte så vanliga i Israel, samtidigt inte okänt, se
Dom 14:5.]}}

\VS{25}Och se, män passerade förbi och såg kroppen kastad på marken och lejonet stående vid kroppen, och de talade om det i staden där den gamla profeten bodde.


\par }{\PP \VS{26}Och när profeten som förde honom tillbaka från vägen hörde om det sa han: ”Det är gudsmannen som gjorde uppror mot Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord, därför har Herren
{\ADD{(Jahveh)}} gett honom till lejonet, som rev honom och slog honom enligt Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord som han talade till honom.”


\par }{\PP \VS{27}Och han talade till sina söner och sa: ”Sadla åsnan åt mig.” Och de sadlade den.

\VS{28}Och han gick och fann hans kropp kastad på vägen och åsnan och lejonet som stod vid kroppen. Och lejonet hade inte ätit kroppen och inte rivit åsnan.

\VS{29}Då tog profeten gudsmannens kropp och lade den på sin åsna och förde tillbaka den, och han kom till den gamla profetens stad, och han sörjde och begravde honom.

\VS{30}Och han lade hans kropp i sin egen grav och höll klagan över honom: Ve, min broder.


\par }{\PP \VS{31}Och det skedde efter att han hade begravt honom att han talade med sina söner och sa: ”När jag är död, begrav mig i graven där gudsmannen är begravd, lägg mina ben bredvid hans ben.

\VS{32}För orden som han ropade genom Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord mot altaret i Betel och mot de höga platsernas alla hus, som är i Samariens städer, ska med säkerhet ske
{\ADD{(infrias)}}.”


\par }{\PP \VS{33}Efter dessa ting återvände inte Jerobeam från sina onda vägar, men gjorde igen från hela folket präster till de höga platserna, den som ville
{\ADD{[bli präst]}} honom avskilde han så att han blev en av de höga platsernas präster.

\VS{34}Och genom detta blev det en synd till Jerobeams hus
{\ADD{(familj, släkt)}}, så att det blev avhugget, och fördärvat så att det inte längre fanns på jordens ansikte.




\par }\Chap{14}{\MM \par }
{\SHC Achijas profetia mot Jerobeam
\par }
{\MM \VerseOne{1}Vid den tiden blev Avijah, Jerobeams son, sjuk.

\VS{2}Och Jerobeam sa till sin hustru: ”Stå upp, jag ber dig, och förklä dig själv så att du inte blir igenkänd som Jerobeams hustru, och gå till Shilo. Se, där är Achija, profeten som talade om mig att jag skulle bli kung över detta folk.

\VS{3}Och ta med dig tio brödkakor och kex och ett krus med honung och gå till honom. Han ska berätta för dig vad som ska ske med denna yngling.”

\VS{4}Och Jerobeams hustru gjorde så och steg upp och gick till Shilo och kom till Achijas hus.

\par }{\PP Nu kunde inte Achija se, för hans ögon var svaga på grund av hans ålder.

\VS{5}Och Herren
{\ADD{(Jahveh)}} sa till Achija: ”Se, Jerobeams hustru kommer för att fråga dig om sin son för han är sjuk. Så och så ska du tala till henne, för det ska ske när hon kommer in att hon ska utge sig själv för att vara en annan kvinna.”


\par }{\PP \VS{6}Och det blev så när Achija hörde ljudet av hennes fötter när hon kom in genom dörren att han sa:

\par }{\BB \par }
{\MM ”Kom in Jerobeams hustru, varför utger du dig för att vara någon annan? Jag är sänd till dig för att ge dig tunga besked.

\VS{7}Gå och berätta för Jerobeam:

\par }{\PC \_\_\_\_\_\_

\par }{\BB \par }
{\MM ’Så säger Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}: Lika mycket som jag har upphöjt dig från folket och gjort dig till furste över mitt folk Israel,

\VS{8}och rivit isär kungariket från Davids hus och gett det till dig, och ändå har du inte varit som min tjänare David som höll
{\ADD{(vaktade, skyddade, bevarade)}} mina budord
{\ADD{(tydliga befallningar)}} och som vandrade efter mig med hela sitt hjärta till att göra endast det som var rätt i mina ögon,

\VS{9}men du har gjort ont
{\ADD{(hebr. raa)}} i allt som var inför dig och du har gått och gjort dig andra gudar och gjutna beläten för att provocera mig och har kastat mig bakom din rygg.


\par }{\PP \VS{10}Därför, se, jag ska föra ondska
{\ADD{(hebr. raa)}} över Jerobeams hus och ska hugga bort från Jerobeam var och en som urinerar mot muren
{\ADD{[nedvärderande uttryck för en man; i uttrycket liknas han också vid en oren hund, se vers 11]}} –
{\ADD{[både]}} instängd
{\ADD{(fängslad)}} och frisläppt – i Israel. Jag ska bränna Jerobeams hus, som man bränner gödsel tills det är helt borta
{\ADD{(fullbordat)}}.

\VS{11}Den av Jerobeams hus som dör i staden ska hundarna äta upp och den som dör på fältet ska himlarnas fåglar äta upp, för Herren
{\ADD{(Jahveh)}} har talat.


\par }{\PP \VS{12}Stig upp och gå till ditt hus, och när dina fötter stiger in i staden ska barnet dö.

\VS{13}Och hela Israel ska sörja över honom och begrava honom, för han är den ende av Jerobeam som ska få en grav, eftersom det i honom fanns något gott gentemot Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}.


\par }{\PP \VS{14}Och därtill ska Herren
{\ADD{(Jahveh)}} resa upp åt sig en kung över Israel som ska hugga av Jerobeams hus den dagen. Och vad är det även denna gång?

\VS{15}Och Herren
{\ADD{(Jahveh)}} ska slå Israel som vass skakas i vattnet, och han ska rycka upp Israel från det goda land som han gav till deras fäder, och ska skingra dem bortom floden, eftersom de har gjort sina aseror
{\ADD{[pålar för avgudadyrkan]}} för att provocera Herren
{\ADD{(Jahveh)}}.

\VS{16}Och han ska ge Israel på grund av Jerobeams överträdelser som han har överträtt, med vilka han har fått Israel att begå överträdelser.’ ”


\par }{\PC \_\_\_\_\_\_

\par }{\BB \par }
{\MM \VS{17}Och Jerobeams hustru steg upp och lämnade och kom till Tirtsah
{\ADD{[nordost om Shechem; nuvarande Tell el-Farah]}}, och när hon kom till husets tröskel dog ynglingen.

\VS{18}Och hela Israel begravde honom och sörjde
{\ADD{(ordagrant slet sitt hår och slog sig på bröstet, vilket är uttryck för sorg)}} över honom efter Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord som han talade genom sin tjänare Achijahos hand, profeten.


\par }{\PP \VS{19}Vad mer finns om Jerobeams gärningar, hur han krigade och hur han regerade, det är skrivet i Israels kungars krönika
{\ADD{(böcker)}}.
{\ADD{[Syftar inte på Kungaböckerna i Bibeln utan på offentliga protokoll, från vilka uppgifter hämtades av profeterna och skrevs ned i de kanoniska böckerna.]}}

\VS{20}Och dagarna som Jerobeam regerade var 22 år, och han sov med sina fäder och Nadav, hans son, regerade i hans ställe.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Nadavs styre återges i
1 Kung 15:25. Berättelsen återvänder nu till Rehabeam, Salomos son och efterträdare, Sydrikets förste kung.]}}

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[ Kungliga krönikor
}}

\par }{\MM {\ADD{Viktiga händelser registrerades år för år i officiella krönikor, se
Est 2:23; 6:1. Vissa av den antika världens kända krönikor (t.ex. de assyriska kungarnas) är användbara för att rekonstruera kronologi och geografiska platser, men innehåller ofta propaganda. Andra (t.ex. de från den nybabyloniska perioden) har mer neutral information. Hänvisningen till Israels kungars årsböcker visar att de bibliska författarna hämtade sin berättelse från större och mer detaljerade källor. Israels kungars krönika refereras här:
1 Kung 15:31; 16:5, 14, 20, 27; 22:39; 2 Kung 1:18; 10:34; 13:8, 12; 14:15, 28; 15:11, 15, 21, 26, 31; 2 Krön 33:18. Juda kungars krönika här:
1 Kung 14:29; 15:7, 23; 22:46; 2 Kung 8:23; 12:19; 14:18; 15:6, 36; 16:19; 20:20; 21:17, 25; 23:28; 24:5.]}}

\par }{\BB \par }
{\MM \par }
{\SHC Sydrikets 1:a regent – Rehabeam
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Rehabeam var Sydrikets 1:a regent (regerade 930-913 f.Kr.).]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{21}Och Rehabeam, Salomos son, regerade i Juda. Rehabeam var 41 år när han började regera och han regerade 17 år i Jerusalem, staden som Herren
{\ADD{(Jahveh)}} hade utvalt bland alla Israels stammar för att placera sitt namn där, och hans mor
{\ADD{[drottningmoder]}} var Naama, ammonitiskan.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{22}Juda gjorde det som var ont i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ögon och de drev honom till nitälskan med alla överträdelser som de begick, mer än alla deras fäders överträdelser.

\VS{23}För de byggde även höga platser och aseror
{\ADD{[pålar för avgudadyrkan]}} på varje hög kulle och under varje lummigt träd.

\VS{24}Ja, det fanns även manliga tempelprostituerade
{\ADD{(hebr. qadesh)}} i landet, de gjorde alla de styggelser som folken gjort, vilka Herren
{\ADD{(Jahveh)}} drivit ut framför Israels söner.


\par }{\PP \VS{25}Men i Rehabeams 5:e år drog Shishak, Egyptens kung, upp mot Jerusalem.
{\ADD{[Shishak var från den 22:a dynastin i Egypten. Han gömde Jerobeam efter att Salomo försökt döda honom, se
1 Kung 11:40.]}}

\VS{26}Och han tog bort skatterna
{\ADD{(rikedomarna)}} från Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus och skatterna från kungens hus. Han tog bort allt och han tog bort alla sköldar av guld som Salomo hade gjort.

\VS{27}Och kung Rehabeam gjorde
{\ADD{(tillverkade)}} i deras ställe sköldar av brons och överlät dem i händerna på hövitsmannen för vakten som bevakade dörren till kungens hus.

\VS{28}Och det var så att när kungen gick in i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus, bar vakten dem och förde tillbaka dem till vaktens kammare.


\par }{\PP \VS{29}Vad mer finns om Rehabeams gärningar, och allt vad han gjorde det är skrivet i Juda kungars krönika.

\VS{30}Och det var oavbrutet krig mellan Rehabeam och Jerobeam.

\VS{31}Och Rehabeam sov hos sina fäder och blev begravd i sin far Davids stad. Och hans mors
{\ADD{[drottningmoderns]}} namn var Naama, ammonitiskan. Och Avijam, hans son, regerade i hans ställe.




\par }\Chap{15}{\MM \par }
{\SHC Sydrikets 2:a regent – Avijam
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Avijam var Sydrikets 2:a regent. Han regerade 913-910 f.Kr. i Jerusalem. Han krigade med Nordriket och slog Jerobeam i Efraim (ca 912 f.Kr.), se
2 Krön 13:1-20.]}}

\par }{\BB \par }
{\MM \VerseOne{1}Och i det 18:e året av kung Jerobeams son Nevat, började Avijam att regera över Juda.

\VS{2}Han regerade tre år i Jerusalem och hans mors
{\ADD{[drottningmoderns]}} namn var Maacha, Avishaloms dotter.
{\ADD{[I
2 Krön 13:2 stavas hennes namn Mikaja.]}}


\par }{\PP \VS{3}Och han vandrade i alla sin fars överträdelser, som han hade gjort före honom, och hans hjärta var inte helt med Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, hans Gud
{\ADD{(Elohim)}}, som Davids hjärta, hans far.

\VS{4}Men för Davids skull gav Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, hans Gud
{\ADD{(Elohim)}}, honom en lampa i Jerusalem, och satte hans son efter honom för att bevara Jerusalem,

\VS{5}eftersom David gjorde det som var rätt i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ögon och inte vände åt sidan från något som han hade befallt honom alla hans livs dagar, förutom incidenten med Orija, hettiten.


\par }{\PP \VS{6}Och det var krig mellan Rehabeam och Jerobeam alla hans livs dagar.

\VS{7}Vad mer finns om Avijams gärningar, och allt vad han gjorde det är skrivet i Juda kungars krönika. Och det var krig mellan Avijam och Jerobeam.

\VS{8}Och Avijam sov hos sina fäder och de begravde honom i hans far Davids stad. Och Asa, hans son, regerade i hans ställe.

\par }{\SHC Sydrikets 3:e regent – Asa
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Asa var Sydrikets 3:e regent (regerade 905-874 f.Kr.).]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{9}Och i Jerobeams 20:e år, Israels kung, började Asa regera Juda.

\VS{10}41 år regerade han i Jerusalem, och hans farmors
{\ADD{(mors/farmors – hebr. im)}} namn
{\ADD{[drottningmoders namn; Avijams mor, se vers 2]}} var Maacha, Avishaloms dotter.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{11}Asa gjorde det som var rätt
{\ADD{(rakt, uppriktigt)}} i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ögon som sin förfader
{\ADD{(far – hebr. av)}} David.

\VS{12}Och han tog bort de manliga tempelprostituerade
{\ADD{(hebr. qadesh)}} ur landet och tog bort alla deras avgudar som hans fäder hade gjort
{\ADD{(tillverkat)}}.

\VS{13}Ja, även sin farmor
{\ADD{[mor/farmor]}} Maacha avsatte han från sin position som drottningmoder, eftersom hon hade gjort en styggelse, en asera
{\ADD{[påle för avgudadyrkan]}}. Och Asa högg ner hennes avgud och brände den i Kidrondalen.

\VS{14}Men de höga platserna blev inte borttagna, likväl var Asas hjärta helt med Herren
{\ADD{(Jahveh)}} alla hans dagar.

\VS{15}Och han förde in i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus de föremål som hans far hade helgat och de föremål som han själv hade helgat, silver och guld och redskap.


\par }{\PP \VS{16}Och det var krig mellan Asa och Baasha, Israels kung, alla deras dagar.

\VS{17}Och Baasha, Israels kung, gick upp mot Juda och byggde Rama för att hindra någon från att komma och gå till Asa, Juda kung.


\par }{\PP \VS{18}Och Asa tog allt silver och guldet som var kvar i skattkammaren i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hus och skatterna i kungens hus och gav dem i sina tjänares händer och kung Asa sände dem till Ben-Hadad, Tavrimons son, Chezions son, Arams kung, som bodde i Damaskus och sa:

\VS{19}”Det finns ett förbund mellan mig och dig och mellan min far och din far, se jag har sänt gåvor till dig av silver och guld. Gå och bryt ditt förbund med Baasha, Israels kung, så att han lämnar mig.”


\par }{\PP \VS{20}Och Ben-Hadad lyssnade till kung Asa och sände hövitsmännen för sina arméer mot Israels städer och slog Ijon och Dan och Avel-Beit-Maacha och hela Kinneret
{\ADD{[Galileen]}} med hela Naftalis land.

\VS{21}Och det skedde när Baasha hörde om det, att han lämnade byggandet av Rama och bodde i Tirtsah
{\ADD{[nordost om Shechem; nuvarande Tell el-Farah]}}.
{\ADD{[Tirtsah blir snart Nordrikets huvudstad, se vers 33.]}}

\VS{22}Och kung Asa gjorde ett påbud
{\ADD{(tillkännagivande)}} i hela Juda, ingen var undantagen, och de bar bort Ramas stenar och timret som Baasha hade byggt med, och kung Asa byggde Geva i Benjamin av det
{\ADD{(materialet)}} och Mitspah.


\par }{\PP \VS{23}Vad mer finns om Asas gärningar, och all hans styrka, och vad han gjorde och alla städer som han byggde det är skrivet i Juda kungars krönika. Men när han var gammal blev han sjuk i sina ben.

\VS{24}Och Asa sov hos sina fäder och blev begravd med sina fäder i sin far Davids stad. Och Jehoshafat, hans son, regerade i hans ställe.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Jehoshafat blir Sydrikets fjärde kung. Han beskrivs i
1 Kung 22:41-50. Han regerar 872-848 f.Kr.]}}

\par }{\SHB Nordrikets 2:e kung – Nadav
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Israels (det norra rikets) andre kung – Nadav (903-902 f.Kr.)]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{25}Och Nadav, Jerobeams son, började regera i Israel
{\ADD{[Nordriket]}}, i Juda kung Asas andra år
{\ADD{[Asa var Sydrikets 4:e kung]}}, och han regerade över Israel två år.

\VS{26}Och han gjorde det som var ont i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ögon och vandrade på sin fars vägar och i hans överträdelser, varmed han fick Israel att begå överträdelser.


\par }{\PP \VS{27}Och Baasha, Achijas son från Issachars hus, konspirerade mot honom och Baasha slog honom i Gibbeton som tillhör filistéerna, för Nadav och hela Israel belägrade Gibbeton.

\VS{28}Och i Asas, Juda kungs, tredje år, slog Baasha honom
{\ADD{(Nadav)}} och regerade i hans ställe.


\par }{\PP \VS{29}Och det skedde att så snart han blivit kung slog han hela Jerobeams hus. Han lämnade inget som andades till Jerobeam, till dess han förgjort honom, enligt Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord som han talade genom sin tjänare Achijas hand, shiloniten,

\VS{30}för Jerobeams överträdelser som han begick och varmed han fick Israel att överträda, eftersom han med dem provocerade Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}.


\par }{\PP \VS{31}Vad mer finns om Nadavs gärningar, och allt vad han gjorde det är skrivet i Israels kungars krönika.

\VS{32}Och det var krig mellan Asa och Baasha, Israels kung, alla deras dagar.

\par }{\SHB Nordrikets 3:e kung – Baasha
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Israels (det norra rikets) tredje kung – Baasha (909-886 f.Kr.). Hans berättelse finns i
1 Kung 15:16-16:7.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{33}I det tredje året som Asa var kung i Juda började Baasha, Achijas son, regera över hela Israel i Tirtsah
{\ADD{[nordost om Shechem; nuvarande Tell el-Farah]}} och regerade i 24 år.

\VS{34}Och han gjorde det som var ont i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ögon och vandrade på Jerobeams vägar och i hans överträdelser varmed han fick Israel att begå överträdelser.




\par }{\BB \par }
\Chap{16}{\MM \VerseOne{1}Och Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord kom till Jehu, Chananis son, över Baasha han sa:

\VS{2}”Lika mycket som jag upphöjde dig ur stoftet och gjorde dig till furste över mitt folk Israel, och du har vandrat på Jerobeams vägar och har fått mitt folk Israel att synda och provocera mig med sina synder,

\VS{3}se, så ska jag fullständigt svepa bort Baasha och hans hus, och jag ska göra ditt hus likt Jerobeams hus, Nevats son.

\VS{4}Den av Baasha som dör i staden ska hundarna äta och den av honom som dör på fältet ska himlarnas fåglar äta.”


\par }{\PP \VS{5}Vad mer finns om Baashas gärningar, och vad han gjorde och hans styrka, det är skrivet i Israels kungars krönika
{\ADD{(bokrulle)}}.
{\ADD{[På samma sätt som tidigare kungars krönikor är nedskrivna, se
1 Kung 14:19.]}}

\VS{6}Och Baasha sov med sina fäder och han begravdes i Tirtsah
{\ADD{[Nordrikets huvudstad, nordost om Shechem]}}, och Elah, hans son, regerade i hans ställe.


\par }{\PP \VS{7}Och även genom profeten Jehus hand, Chananis son, kom Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord mot Baasha och mot hans hus, över allt ont som han gjorde i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ögon för att provocera honom med sina händers arbete, genom att vara på samma sätt som Jerobeams hus och eftersom han slog honom.

\par }{\SHB Nordrikets 4:e kung – Elah
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Israels (det norra rikets) fjärde kung – Elah (886-885 f.Kr.)]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{8}I det 26:e året Asa var kung i Juda, började Elah, Baashas son, att regera över Israel i Tirtsah
{\ADD{[Nordrikets huvudstad, nordost om Shechem]}} och han regerade i två år.

\VS{9}Men hans tjänare Zimri, hövitsman över hälften av hans vagnar, konspirerade mot honom. En gång när han
{\ADD{[kungen Elah]}} var i Tirtsah och drack sig berusad i Artsas hus, han som ansvarade för palatset
{\ADD{(ordagrant: var över huset)}} i Tirtsah,

\VS{10}gick Zimri dit och slog honom till döds – det hände i det 27:e året som Asa var kung över Juda – och regerade i hans
{\ADD{[Elahs]}} ställe.

\par }{\SHB Nordrikets 5:e kung – Zimri
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Zimri var Nordrikets femte kung (regerade 885 f.Kr.)]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{11}Och det skedde när han började regera, så snart han satt på sin tron, att han slog hela Baashas hus. Han lämnade inte en enda som urinerar mot muren
{\ADD{[nedvärderande uttryck för en man; i uttrycket liknas han också vid en oren hund]}}, ingen av hans släktingar
{\ADD{(någon som kunde bli en återlösare – hebr. goel)}} och ingen av hans vänner.

\VS{12}Och Zimri omintetgjorde hela Baashas hus i enlighet med Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord som han talat mot Baasha genom profeten Jehu,

\VS{13}för alla Baashas synder och hans son Elahs synder, som han syndade och varmed han fick Israel att synda och provocera Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}, med deras fåfänga
{\ADD{(tomhet – hebr. hevel) [avgudadyrkan]}}..


\par }{\PP \VS{14}Vad mer finns om Elahs gärningar, och allt som han gjorde, det är skrivet i Israels kungars krönika.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{15}I det 27:e året av Juda kung Asa, regerade Zimri
{\ADD{[bara]}} sju dagar i Tirtsah
{\ADD{[nordost om Shechem; nuvarande Tell el-Farah]}}. Och folket var lägrat mot Giveton som tillhör filistéerna.

\VS{16}Och folket som lägrats hörde sägas: ”Zimri har konspirerat och har även slagit kungen.” Därför gjorde hela Israel Omri, arméns härförare, till kung över Israel den dagen i lägret.

\VS{17}Och Omri gick upp från Giveton och hela Israel med honom och de belägrade Tirtsah.

\VS{18}Och det skedde, när Zimri såg att staden hade intagits, att han gick in i den befästa delen av kungens hus och där brände han ner kungens hus över sig med eld, och dog.

\VS{19}Detta skedde på grund av hans synder som han syndade med, när han gjorde det som var ont i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ögon, i det han vandrade på Jerobeams vägar och i hans synder som han gjorde för att få Israel att synda.


\par }{\PP \VS{20}Vad mer finns om Zimris gärningar, och hans förräderi som han gjorde, det är skrivet i Israels kungars krönika.

\par }{\SHB Nordrikets 6:e kung – Omri
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Israels (det norra rikets) sjätte kung – Omri (884-873 f.Kr.)
}}

\par }{\MM {\ADD{Namnet Omri betyder ”kärve med säd”.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{21}Vid den tiden var Israels folk splittrat i två delar, hälften av folket följde Tivni, Ginats son, och gjorde honom till kung, och den andra halvan följde Omri.

\VS{22}Och folket som följde Omri var starkare
{\ADD{(fasta, tapprare)}} än folket som följde Tivni, Ginats son, och Tivni dog och Omri regerade.


\par }{\PP \VS{23}I det 31:a året av Juda kung Asa
{\ADD{[Sydrikets 4:e kung]}}, började Omri regera över Israel och regerade 12 år, 6 år regerade han i Tirtsah
{\ADD{[nordost om Shechem; nuvarande Tell el-Farah]}}.

\VS{24}Och han köpte Samariens kulle av Shemer
{\ADD{(hebr. shemer)}} för två talenter silver
{\ADD{[totalt 70 kg]}} och han byggde på kullen och gav staden som han hade byggt namnet Samarien
{\ADD{(hebr. Shomron)}} efter ägaren till kullen som hette Shemer.
{\ADD{[Båda namnen stavas med samma konsonanter smr på hebreiska Shin-Mem-Resh.]}}


\par }{\PP \VS{25}Och Omri gjorde det som var ont i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ögon och gjorde mer ont än alla som varit före honom.

\VS{26}Och han vandrade på alla Jerobeams, Nevats sons, vägar och i hans synder, varmed han fick Israel att synda och provocera Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}, med sin fåfänga
{\ADD{(avgudadyrkan)}}.


\par }{\PP \VS{27}Vad mer finns om Omris gärningar, och vad han gjorde och den styrka som han visade, det är skrivet i Israels kungars krönika.

\VS{28}Och Omri sov med sina fäder och begravdes i Samarien, och Ahab
{\ADD{(hebr. Achav; betyder ”fars bror”)}}, hans son, regerade i hans ställe.

\par }{\SHB Nordrikets 7:e kung – Ahab
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Israels (det norra rikets) sjunde kung – Ahab (874-853 f.Kr.)
}}

\par }{\MM {\ADD{Hans namn Achav betyder ”fars bror”.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{29}Ahab
{\ADD{(hebr. Achav)}}, Omris son, blev Israels
{\ADD{[det norra rikets åttonde]}} kung. Detta skedde under Asas, kungen i Juda
{\ADD{[det södra rikets]}}, 38:e år vid makten. Ahab, Omris son, regerade över Israel i Samarien i 22 år
{\ADD{[874-853 f.Kr.]}}

\VS{30}Och Ahab, Omris son, gjorde det som var ont i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ögon, mer än alla före honom.

\VS{31}Och det skedde, som om det vore en lätt sak för honom att vandra i Jerobeams, Navats sons, synder, att han tog till hustru Isebel
{\ADD{(hebr. Izevel)}}, Etbaals dotter, sidoniernas kung, och gick och tjänade Baal och tillbad honom.

\VS{32}Och han reste upp ett altare till Baal i baalstemplet
{\ADD{(Baals hus)}} som han hade byggt i Samarien.

\VS{33}Och Ahab gjorde aseran, och Ahab gjorde ännu mer för att provocera Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}, än alla Israels kungar som funnits före honom.


\par }{\PP \VS{34}I hans dagar byggde beteliten Chiel upp Jeriko, med Aviram, sin förstfödde, lade han dess grund och med sin yngste son Segov satte han upp dess portar, i enlighet med Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord
{\ADD{[Jos 6:26]}} som han hade talat genom Josuas hand, Nuns son.




\par }\Chap{17}{\SH Profeten Elia
\par }
{\SHB Elia och Ahab
\par }
{\MM \VerseOne{1}Tishbiten Elia
{\ADD{[hebr. Eliajahu; betyder ”Jahveh är min Gud”]}}, från Tishbe i Gilead
{\ADD{[öster om Jordanfloden]}}, sa till Ahab
{\ADD{(hebr. Achav)}}: ”Lika säkert som Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, Israels Gud, lever, honom som jag tjänar, så ska det de närmsta åren varken falla dagg eller regn tills jag säger det.”

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Ahab hade infört baalsdyrkan. Baal var en fruktbarhetsgud och herre över regnmolnen. Genom att säga att det inte ska regna utmanar Herren själva kärnan i den här falska religionen.]}}

\VS{2}Herren
{\ADD{(Jahveh)}} sa till Elia:

\VS{3}”Lämna den här platsen
{\ADD{[staden Samarien där Elia besökte kungen Ahab och gav detta budskap, se
1 Kung 16:29]}} och gå österut. Göm dig vid bäckravinen Kerit öster om Jordan
{\ADD{[en sträcka på ca 5 mil]}}.

\VS{4}Drick från vattnet i ravinen
{\ADD{[bäcken som rinner där under regnperioden]}}, jag har redan sagt till
{\ADD{(befallt)}} korparna att förse dig med mat där.”

\VS{5}Så han gjorde som Herren
{\ADD{(Jahveh)}} hade sagt till honom, han begav sig till ravinen Kerit nära Jordan och bodde där.

\VS{6}Korparna kom med bröd och kött varje morgon och kväll, och han drack från bäcken.


\par }{\PP \VS{7}Och det hände efter en tid att bäcken torkade ut, eftersom det inte regnade i landet.

\VS{8}Då kom Herrens ord till Elia:

\VS{9}”Stå upp, gå till Sarefat som ligger intill Sidon och slå dig ner
{\ADD{(bo)}} där. Jag har redan befallt en änka som bor där att förse dig med mat.”


\par }{\PP \VS{10}Så Elia gav sig iväg till Sarefat.
{\ADD{[En sträcka på 16 mil från Kerit där han gömt sig för Isebel fram till nu. Sarefat betyder ”smälta, testa, pröva”, och blir en plats där Elia prövas. Staden låg mellan Tyros och Sidon vid Medelhavets kust i området som styrdes av Isebels far Etbaal, se
1 Kung 16:31. Här i hjärtat av baalsdyrkan lovar Gud att försörja Elia genom en fattig änka!]}} När han kom till stadsporten såg han en änka som samlade pinnar till ved. Han ropade till henne: ”Kan du hämta lite vatten i en kopp, så jag får dricka.”

\VS{11}När hon var på väg för att hämta vattnet ropade han: ”Kan du också ta med dig en liten brödbit i din hand?”


\par }{\PP \VS{12}Hon sa: ”Så sant Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, din Gud
{\ADD{(Elohim)}}, lever, jag äger inte en brödkaka, bara en handfull mjöl i krukan och lite olja i kruset. Här plockar jag nu ett par vedpinnar, sedan ska jag gå hem och laga en sista måltid till mig och min son. När vi har ätit det kommer vi sedan att dö av svält.”


\par }{\PP \VS{13}Elia sa till henne: ”Var inte rädd. Gå och gör som du har sagt, men gör först ett litet tunt bröd och kom med det till mig
{\ADD{[ära Gud genom att ge bort den första delen, se
Hes 44:30; Ords 3:9]}}, sedan gör du i ordning något till dig och din son,

\VS{14}för så säger Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}: ’Mjölet i krukan ska inte ta slut och oljan i flaskan ska inte tryta fram till den dag då Herren låter regnet falla på jorden igen.’ ”


\par }{\PP \VS{15}Hon gick och gjorde som Elia hade sagt, och det fanns alltid tillräckligt med mat för henne, Elia och hennes familj.

\VS{16}Mjölet i krukan tog inte slut och oljan i flaskan tröt inte, precis som Herren
{\ADD{(Jahveh)}} hade talat genom Elia.
{\ADD{[Herren försåg dem dagligen med bröd och olja.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{17}Men efter detta
{\ADD{[efter att änkan och hennes son i staden Sarefat räddats från att dö av hunger och nu fått mjöl och olja varje dag på ett övernaturligt sätt]}}, blev sonen till kvinnan som ägde huset sjuk. Hans sjukdom var så allvarlig att han slutade andas.


\par }{\PP \VS{18}Hon sa till Elia: ”Vad har du med mig att göra du gudsman? Har du kommit för att påminna mig om min synd och döda min son?”


\par }{\PP \VS{19}Men han sa till henne: ”Ge mig din son.” Han tog honom från hennes armar och bar upp honom till det övre rummet
{\ADD{(gästrummet)}} där han bodde och lade honom på sin säng.

\VS{20}Elia ropade till Herren
{\ADD{(Jahveh)}} och sa: ”Herre
{\ADD{(Jahveh)}}, min Gud
{\ADD{(Elohim)}}, skulle du göra så illa mot denna änka som jag bor hos, att hennes son skulle dö?”


\par }{\PP \VS{21}Därefter sträckte han sig ut över pojken tre gånger och ropade till Herren
{\ADD{(Jahveh)}} och sa: ”Herre
{\ADD{(Jahveh)}}, min Gud
{\ADD{(Elohim)}}, låt denne pojkes själ
{\ADD{(liv, livsande)}} komma tillbaka in i honom.”

\VS{22}Herren
{\ADD{(Jahveh)}} hörde Elias röst
{\ADD{(hörde hans bön)}}, och pojkens själ kom tillbaka in i honom och han fick liv igen.
{\ADD{[Detta är första gången i Bibeln som någon blir uppväckt från de döda.]}}

\VS{23}Elia tog pojken, och gick ner med honom från sitt rum och gav honom till hans mor, och Elia sa: ”Se, din son lever.”


\par }{\PP \VS{24}Då sa kvinnan till Elia: ”Nu vet jag att du är en profet och Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord i din mun är sanning.”




\par }\Chap{18}{\MM \par }
{\SHC Elia och Obadja
\par }
{\MM \VerseOne{1}Och det hände efter många dagar att Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord kom till Elia i det tredje året, han sa: ”Gå och visa dig för Ahab och jag ska sända regn över landet.”

\VS{2}Och Elia gick för att visa sig för Ahab.

\par }{\PP Och hungersnöden var stor i Samarien

\VS{3}och Ahab kallade på Obadja
{\ADD{[hebr. Ovadjaho – betyder: ”Herrens tjänare”]}}, som ansvarade för palatset
{\ADD{(ordagrant: var över huset) [i staden Samaria]}}. Och Obadja vördade Herren
{\ADD{(Jahveh)}} mycket,

\VS{4}för det var så att när
{\ADD{[Ahabs hustru]}} Isebel
{\ADD{(hebr. Izevel)}} högg av Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} profeter hade Ovadjaho tagit 100 profeter och gömt dem 50 i varje grotta och gett dem bröd och vatten.

\VS{5}Och Ahab sa till Ovadjaho: ”Gå genom landet till alla vattenkällor och till alla bäckar, till äventyrs ska du finna gräs och rädda hästarnas och åsnornas liv, så att vi inte förlorar alla djur.”

\VS{6}Så de delade landet mellan sig och gick igenom det. Ahab gick en väg för sig själv och Ovadjaho gick en annan väg för sig själv.


\par }{\PP \VS{7}Och medan han var på väg, se då mötte han Elia och han kände igen honom och föll på sitt ansikte och sa: ”Är det du, min herre Elia?”

\VS{8}Och han svarade honom: ”Det är jag. Gå och berätta för din herre, se, Elia är här.”


\par }{\PP \VS{9}Och han sa: ”I vad har jag syndat eftersom du sänder din tjänare i Ahabs hand för att slakta mig?

\VS{10}Herren din Gud
{\ADD{(Jahveh Elohim)}} lever, det finns inget folk
{\ADD{(hednafolk)}} eller kungarike där min herre inte har sänt för att söka dig, och när de säger: ’han är inte här,’ tar han en ed av det kungariket och folket att de inte har funnit dig.


\par }{\PP \VS{11}Och nu säger du: Gå och berätta för din herre: Se, Elia är här.

\VS{12}Och det ska ske så snart jag har gått ifrån dig att Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} Ande för bort dig, vart vet jag inte, och när jag kommer och berättar för Ahab och han inte kan finna dig kommer han att slakta mig, men jag, din tjänare, har vördat Herren
{\ADD{(Jahveh)}} från min ungdom.

\VS{13}Har det inte berättats för min herre vad jag gjorde när Isebel slaktade Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} profeter, hur jag gömde 100 män av Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} profeter, 50 i varje grotta och gav dem bröd och vatten?

\VS{14}Och nu säger du: Gå och berätta för din herre, se Elia är här, och han kommer att slakta mig.”


\par }{\PP \VS{15}Och Elia sa: ”Härskarornas Herre
{\ADD{(Jahveh Sebaot)}} lever, inför vilken jag står, jag ska verkligen visa mig själv för honom
{\ADD{(Ahab)}} idag.”


\par }{\SHC Elia och Baalsprofeterna
\par }
{\MM \VS{16}Så Ovadjaho gick och mötte Ahab och berättade för honom, och Ahab gick och mötte Elia.


\par }{\PP \VS{17}Och det hände när Ahab såg Elia att Ahab sa till honom: ”Är det du, Israels orosstiftare
{\ADD{(som ställer till oreda, drar olycka över landet – hebr. achar)}}?


\par }{\PP \VS{18}Och han
{\ADD{[Elia]}} svarade: ”Det är inte jag som drar olycka
{\ADD{(skapar oreda)}} i Israel, men du och din fars hus, i det att ni har övergivit Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} budord
{\ADD{(tydliga befallningar – hebr. mitsvot)}} och du har följt baalerna.

\VS{19}Och nu, sänd efter och samla åt mig hela Israel på berget Karmel, och Baals 450 profeter och aserans 400 profeter
{\ADD{[1 Kung 14:15]}} som äter vid Isebels bord.”


\par }{\SHC Elia på Karmel
\par }
{\MM \VS{20}Så Ahab
{\ADD{[gjorde som Elia hade föreslagit och]}} sände bud till alla Israels söner och samlade alla profeterna på Karmel.
{\ADD{[Den traditionella platsen för följande händelser är Muchraka på berget Karmel.]}}

\VS{21}Elia trädde fram inför hela folket och frågade: ”Hur länge ska ni hoppa
{\ADD{(dansa, halta fram, vackla – hebr. pasach)}} på två kryckor
{\ADD{(grenar; åsikter)}}?
{\ADD{[Betydelsen kan vara ”hur länge ska ni halta runt på två kryckor?” eller en bild av en fågel som hoppar från gren till gren och inte kan bestämma sig var den ska sitta.]}} Om Herren
{\ADD{(Jahveh)}} är Gud
{\ADD{(Elohim)}}, följ honom, men om det är Baal, följ honom!” Men folket svarade honom inte ett ord.


\par }{\PP \VS{22}Då sa Elia till folket. ”Jag, jag ensam är kvar, en Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} profet, men Baals profeter är 450 män.

\VS{23}Låt dem därför ge oss två tjurar och låt dem välja en tjur åt sig själva och dela den i bitar och lägga den på veden, men lägg ingen eld under, och jag ska göra i ordning den andra tjuren och lägga den på veden men inte lägga någon eld under.

\VS{24}Kalla på era gudar med namn och jag ska kalla på Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} namn. Den Gud som svarar med eld, låt honom vara Gud.”
{\ADD{[Baal var stormguden som kastade ner blixtar från skyn.]}}

\par }{\PP Och hela folket svarade och sa: ”Det är bra
{\ADD{(väl)}} talat.”


\par }{\PP \VS{25}Och Elia sa till Baals profeter: ”Välj en tjur åt er och gör i ordning den först för ni är många, och kalla på era gudars namn, men lägg ingen eld under.”


\par }{\PP \VS{26}Och de tog tjuren som gavs dem och gjorde i ordning den, och kallade på Baals namn från morgonen ända till mitt på dagen och sa: ”Baal, svara oss.” Men där var ingen röst, inte någon som svarade. Och de hoppade
{\ADD{(dansade, haltade – hebr. pasach)}} kring
{\ADD{(framför, runt)}} altaret som var gjort.
{\ADD{[Här används samma ord som användes om folkets ambivalens i vers 21.]}}

\VS{27}Mitt på dagen
{\ADD{(kring tolv då solen stod som högst)}} började Elia retas med dem och sa: ”Ropa
{\ADD{(be)}} högre! Visserligen är han en gud, men kanske är han försjunken i grubblerier eller så har han gått på toaletten, eller så är han på resa eller till äventyrs sover han och måste väckas.”

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[I ugaritiska texter nämns hur gudinnan Anat letar efter guden Baal och det svar hon får är att han är ute och jagar. Andra texter beskriver hur han dör och måste uppväckas. Den grekiska historikern Menander av Efesos (200 f.Kr.) skriver hur kung Chiram från Tyros (samtida med David, se
2 Sam 5:11) inrättade ritualer för hur den grekiska guden Herakles skulle väckas upp. Baalsprofeterna såg inte Elias förslag ovärdiga deras gud, utan tar dessa på fullaste allvar.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{28}Då ropade de högre och skar sig själva som de brukade med svärd och lansar tills blodet sprutade fram över dem.

\VS{29}Hela eftermiddagen fortsatte de att profetera
{\ADD{[ropa och skrika]}} ända till tiden för offret
{\ADD{[matoffret på kvällen – hebr. mincha; som offrades vid solnedgången, se
2 Mos 29:38-41]}}. Men där var ingen röst, ingen som svarade dem, ingen som tog notis om dem.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{30}Och Elia sa till allt folket: ”Kom nära mig.” Och allt folket kom nära honom. Och han återställde Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} altare som var nedrivet.

\VS{31}Och Elia tog tolv stenar efter antalet av Jakobs söners stammar
{\ADD{[som symboliserade det tidigare enade Israel, se
Jos 4:2-20]}}, till vilken Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord kommit och sagt: ”Israel ska vara ditt namn.”
{\ADD{[1 Mos 32:22-32]}}

\VS{32}Och med stenarna byggde han ett altare i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} namn och han gjorde ett dike runt altaret, så stort att det kunde rymma två sea-mått
{\ADD{[totalt 15-20 liter]}} säd.

\VS{33}Och han lade ved i ordning och delade tjuren i delar och lade den ovanpå veden.

\VS{34}Och han sa: ”Fyll fyra krukor med vatten och häll ut det ovanpå brännoffret och på veden.”
{\ADD{[3 Mos 1:1-17]}} Och han sa: ”Gör det en andra gång.” Och de gjorde det en andra gång. Och han sa: ”Gör det en tredje gång.” Och de gjorde det en tredje gång.

\VS{35}Och vattnet rann runt omkring altaret och han fyllde även diket med vatten.


\par }{\PP \VS{36}Och det skedde när det var tid för offret
{\ADD{[kvällsoffret]}} att profeten Elia kom nära och sa: ”Herre
{\ADD{(Jahveh)}} Abrahams Gud och Isaks Gud och Israels Gud, låt det bli känt idag att du är Gud
{\ADD{(Elohim)}} i Israel, och att jag är din tjänare, och att jag har gjort allt detta på ditt ord
{\ADD{(därför att du har sagt det)}}.

\VS{37}Hör mig Herre
{\ADD{(Jahveh)}}, hör mig, så att detta folk vet att du Herre är Gud
{\ADD{(Jahveh Elohim)}}, för du vänder deras hjärtan tillbaka
{\ADD{(vänder deras hjärtan rätt igen)}}.


\par }{\PP \VS{38}Sedan föll Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} eld och den slukade brännoffret och veden och stenarna och stoftet
{\ADD{[marken runt altaret]}} och slickade upp vattnet som var i diket.

\VS{39}Och när allt folket såg det föll de på sina ansikten och de sa: ”Herren
{\ADD{(Jahveh)}} han är Gud
{\ADD{(Elohim)}}, Herren
{\ADD{(Jahveh)}} han är Gud
{\ADD{(Elohim)}}.”


\par }{\PP \VS{40}Och Elia sa till dem: ”Ta Baals profeter, låt inte någon av dem fly.” Och de tog dem och Elia förde ner dem till Kishons bäck och dräpte dem där.


\par }{\SHC Regnet kommer
\par }
{\MM \VS{41}Och Elia sa till Ahab: ”Stig upp, ät och drick för där är ett ljud av mycket regn.”

\VS{42}Så Ahab steg upp och åt och drack. Men Elia gick upp till toppen av Karmel och han böjde sig ner över marken med sitt huvud mellan sina knän.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Den vanliga ställningen för bön var stående eller på knä. Här knäböjde Elia och sänkte sedan ner sitt huvud mot marken, mellan knäna, tills hans panna rörde vid marken. Han intar en kroppsställning som påminner om den en kvinna har när hon föder barn.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{43}Och han
{\ADD{[Elia]}} sa till sin tjänare: ”Gå upp, jag ber dig, och titta mot havsvägen
{\ADD{(i riktning mot havet) [västerut]}}.” Och han gick upp och tittade och sa: ”Där är ingenting.” Och han sa: ”Gå igen”, sju gånger.


\par }{\PP \VS{44}Och det hände den sjunde gången att han
{\ADD{[Elias icke namngivna tjänare]}} sa: ”Se, ett moln reser sig ur havet, litet som en mans hand.”

\par }{\PP Och han sa: ”Gå upp, säg till Ahab: Gör din vagn redo och far ner så att inte regnet stoppar dig.”

\VS{45}Och det skedde efter en liten stund att himlarna blev svarta av moln och vind och det kom ett stort regn. Och Ahab red och kom till
{\ADD{[hans hemstad]}} Jizreel.

\VS{46}Och Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} hand var över Elia och han band upp sina kläder och sprang före Ahab till Jizreels ingång.




\par }\Chap{19}{\SHB Herren uppmuntrar Elia i Sinai
\par }
{\MM \VerseOne{1}Ahab
{\ADD{(hebr. Achav)}} berättade ingående för
{\ADD{[sin fru]}} Isebel
{\ADD{(hebr. Izevel)}} om allt som Elia hade gjort.
{\ADD{[Hur baalsprofeterna hade misslyckats tända offerelden medan Elia hade kallat ner eld från himlen, hur Elia bett och det börjat regna efter tre och ett halvt års torka.]}} Ahab berättade även detaljerna kring hur Elia hade dödat alla profeterna med svärd
{\ADD{[gett kommandot att de 450 baalsprofeterna skulle avrättas]}}.

\VS{2}Då sände Isebel en budbärare med följande varning till Elia: ”Må gudarna
{\ADD{[Baal och astartegudinnorna som Isebel tjänade]}} straffa mig hårt, om jag inte vid den här tiden i morgon har tagit ditt liv på samma sätt som du tog deras liv.”

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Ahab var genom tiderna Israels mest ondskefulle kung, orsaken var att han lät sig styras av andra, se
1 Kung 21:25-26. Efter triumfen över baalsprofeterna ropade folket: ”Det är Herren som är Gud”, se
1 Kung 18:39. Det som Elia har längtat och bett om börjar nu ske, folket omvänder sig och det ser ut som om Ahab äntligen ska ta itu med Isebel. Elia följde med Ahab till staden Jizreel och väntar vid porten medan Ahab berättar för Isebel vad som hänt. Hon blir rasande och hotar att döda Elia inom ett dygn. Isebel är en mästare på att manipulera människor. Eftersom folket har sett Guds kraft kan hon inte öppet döda Elia, så hon sänder budet i hemlighet i ett försök att kontrollera och skrämma profeten till tystnad.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{3}Elia såg
{\ADD{(blev rädd)}}, stod upp, och sprang för sitt liv.
{\ADD{[De tre verben indikerar en snabb handling utan eftertanke. Det Elia såg var meddelandet, men också hur hans förhoppning om att landets ledarskap skulle omvända sig inte går i uppfyllelse.]}} Han kom till Beer-Sheva i Juda
{\ADD{[den sydligaste staden i Juda, 15 mil från Jizreel]}}. Där lämnade han sin tjänare,

\VS{4}medan han gick en dagsresa
{\ADD{[2-4 mil]}} ut i öknen. Efter vandringen satte han sig under en ginstbuske och önskade sig döden: ”Nu räcker det. Herre, ta mitt liv på en gång. Jag är inte bättre än mina fäder.”


\par }{\PP \VS{5}Han lade sig sedan ner och föll i sömn under ginstbusken. Plötsligt rörde en ängel
{\ADD{(budbärare)}} vid honom och sa: ”Sätt dig upp och ät.”

\VS{6}Han såg sig om och där vid hans huvud låg ett nybakat bröd som bakats på glödande stenar och en bägare med vatten. Han åt och drack och lade sig ner igen.

\VS{7}Herrens ängel kom tillbaka igen, rörde vid honom och sa: ”Sätt dig upp och ät, annars blir vägen för lång för dig.”

\VS{8}Då gick han upp och åt och drack. Måltiden gav honom kraft att gå i fyrtio dagar och nätter tills han nådde Guds berg Horeb
{\ADD{(hebr. Chorev) [annat namn på Sinai berg]}}.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Elia är fortfarande på flykt. Det tar omkring en vecka att vandra Från Beer-Sheva till berget Horeb. Tankarna förs tillbaka till hur israeliterna vandrade 40 år i öknen, och hur Mose var 40 dagar på berget Horeb, se
2 Mos 34:28.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{9}När Elia kom fram
{\ADD{[till berget Horeb i öknen Sinai]}} gick han in i en grotta och vilade där över natten. Plötsligt kom Herrens ord till honom, och han sa: ”Vad gör du här, Elia?”


\par }{\PP \VS{10}Elia svarade: ”Jag har varit helt överlåten
{\ADD{(nitälskat med stor nitälskan, varit hänförd)}} Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, Guden över härskarorna
{\ADD{(Elohim Sebaot)}}, även om israeliterna har övergett ditt förbund, rivit ner dina altaren och dödat dina profeter med svärd. Nu är jag ensam kvar, och de är ute efter mitt liv.”


\par }{\PP \VS{11}Herren sa: ”Gå ut och ställ dig på berget inför Herren
{\ADD{(Jahveh)}}. Där ska Herren passera förbi dig.”

\par }{\BB \par }
{\MM En stark vind gick före Herren och delade bergen och bröt sönder klipporna,

\par }{\PP men Herren var inte i vinden.

\par }{\MM Efter vinden kom en jordbävning,

\par }{\PP men Herren var inte i jordbävningen.


\par }{\MM \VS{12}Efter jordbävningen kom en eld,

\par }{\PP men Herren var inte i elden.

\par }{\MM Efter elden kom ljudet av en stilla viskning.


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{13}När Elia hörde detta täckte han ansiktet med sin mantel och gick ut och ställde sig vid ingången till grottan. Då kom en röst till honom och sa: ”Vad gör du här, Elia?”


\par }{\PP \VS{14}Han svarade
{\ADD{[igen]}}: ”Jag har varit helt överlåten
{\ADD{(nitälskat med stor nitälskan, varit hänförd)}} Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, Guden över härskarorna
{\ADD{(Elohim Sebaot)}}, även om israeliterna har övergett ditt förbund, rivit ner dina altaren och dödat dina profeter med svärd. Nu är jag ensam kvar, och de är ute efter mitt liv.”


\par }{\PP \VS{15}Herren sa till honom: ”Gå tillbaka samma väg du kom
{\ADD{[genom Israel öster om Döda havet och Jordan]}} och fortsätt till öknen kring Damaskus. När du kommer fram ska du smörja Chazalel till kung över Aram
{\ADD{(Syrien)}}.

\VS{16}Jehu, Nimshis ättling
{\ADD{(son, barnbarn) [2 Kung 9:2]}}, ska du smörja till kung över Israel. Smörj också Elisha
{\ADD{[som betyder ”min Gud är frälsning”]}}, Shafats son, från Avel Mechola
{\ADD{[en stad i Jordandalen]}} till att bli profet och din efterträdare.

\VS{17}Och det ska ske att han som undkommer Chazalels svärd ska Jehu slakta, och han som undkommer från Jehus svärd ska Elisha slakta.

\VS{18}Och jag ska lämna 7 000 i Israel, alla vars knän inte har böjts inför Baal och varje mun som inte har kysst honom.”


\par }{\PP \VS{19}Elia gick därifrån till Elisha, Shafats son.
{\ADD{[Från berget Horeb i öknen Sinai, där Elia befann sig, till staden Avel Mecholai i Jordandalen är det 25 mil.]}} Han fann Elisha på fältet där han plöjde med tolv par oxar. Elisha var vid det sista paret.
{\ADD{[Elisha kom från en välbärgad familj som ägde mark och oxar. Som många andra satt han inte sysslolös när han kallades till tjänst. David skötte sin fars får, Sebedeus söner gjorde ordning sina nät, osv.]}} Elia gick fram och kastade sin mantel över honom.


\par }{\PP \VS{20}Elisha lämnade oxarna och sprang efter Elia och sa: ”Låt mig kyssa min far och mor till avsked, sedan följer jag dig.”

\par }{\PP Elia svarade: ”Gå tillbaka. Du förstår väl vad jag har gjort med dig?”


\par }{\PP \VS{21}Han
{\ADD{[Elisha]}} gick tillbaka. Sedan tog han de båda oxarna och slaktade dem. Med oket som bränsle tillagade han köttet och gav det åt folket att äta. Sedan bröt han upp och följde Elia som hans tjänare.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Genom att offra oxarna visar han att han förstått allvaret i kallelsen och inte tänker gå tillbaka till sitt gamla liv. Elisha följer nu Elia under tio år och tränas upp i profettjänsten innan manteln lämnas över till honom.]}}




\par }\Chap{20}{\SHB Krig – Israel och Aram
\par }
{\MM \VerseOne{1}Och Ben-Hadad, Arams kung, samlade ihop hela sin armé och det var 32 kungar med honom och häst och vagn, och han gick upp och belägrade Samarien och stred mot det.

\VS{2}Och han sände budbärare till Israels kung Ahab
{\ADD{(hebr. Achav)}}, in i staden

\VS{3}och sa till honom: ”Så säger Ben-Hadad: Ditt silver och ditt guld är mitt och dina fruar och dina söner och det bästa är mitt.”


\par }{\PP \VS{4}Israels kung svarade honom då: ”Det är enligt vad du säger, min herre kung, att jag är din och allt som jag har.”


\par }{\PP \VS{5}Och budbäraren kom igen och sa: ”Så talar Ben-Hadad och säger: Jag har verkligen sänt till dig och sagt: Du ska ge mig ditt silver och ditt guld och dina fruar och dina söner,

\VS{6}men jag ska sända mina tjänare till dig i morgon vid denna tid, och de ska genomsöka ditt hus och dina tjänares hus, och det ska ske att vadhelst som behagar deras ögon ska de ta i sina händer och föra bort det.”


\par }{\PP \VS{7}Då kallade Israels kung
{\ADD{[Ahab]}} på landets alla äldste och sa: ”Vet
{\ADD{(lägg märke till)}}, jag ber er, och se hur denne
{\ADD{[Ben-Hadad]}} vill oss ont. När han sände bud till mig och begärde mina fruar och mina söner och mitt silver och mitt guld, nekade jag honom inte det.”


\par }{\PP \VS{8}Och alla äldste och hela folket sa till honom: ”Lyssna inte och bejaka inte.”


\par }{\PP \VS{9}Så han
{\ADD{[Ahab]}} sa till Ben-Hadads budbärare: ”Säg min herre kungen: Allt som du först sände dina budbärare för ska jag göra, men detta gör jag inte.” Och budbärarna lämnade och tog med sig dessa ord till honom
{\ADD{[Ben-Hadad]}}.


\par }{\PP \VS{10}Och Ben-Hadad sände bud till honom
{\ADD{[svarade Ahab]}} och sa: ”Må gudarna göra så mot mig och mer, om inte Samariens stoft räcker till en handfull till allt folket som följer mig.”


\par }{\PP \VS{11}Och Israels kung
{\ADD{[Ahab]}} svarade och sa: ”Tala till honom: Låt inte den som omgjordar sig med sin rustning förhäva sig som den som tar av den
{\ADD{(ordagrant: som den som öppnar rustningen)}}.”


\par }{\PP \VS{12}Och det skedde när han hörde budskapet medan han drack, han och kungarna i hyddorna, att han sa till sina tjänare: ”Gör er stridsberedda.” Och de gjorde sig själva stridsberedda mot staden.


\par }{\SHC Ahab besegrar Ben-Hadad
\par }
{\MM \VS{13}Och se, en profet kom nära till Israels kung Ahab och sa: ”Så säger Herren
{\ADD{(Jahveh)}}: Har du sett hela denna stora skara? Se, jag ska ge den i din hand idag, och du ska veta att jag är Herren
{\ADD{(Jahveh)}}.”


\par }{\PP \VS{14}Då frågade Ahab: ”Genom vem?”

\par }{\PP Och han
{\ADD{[profeten]}} svarade: ”Så säger Herren
{\ADD{(Jahveh)}}: Genom furstarnas unga män.”

\par }{\PP Och han frågade: ”Vem ska inleda striden?”

\par }{\PP Och han
{\ADD{[profeten]}} svarade: ”Du.”


\par }{\PP \VS{15}Och han räknade furstarnas unga män och de var 232. Och efter dem räknade han hela folket, alla Israels söner som var 7 000.

\VS{16}Och de gick ut vid middagstid. Men Ben-Hadad drack sig själv drucken i hyddorna, han och kungarna, 32 kungar som hjälpte honom.

\VS{17}Och furstarnas unga män gick ut först, och Ben-Hadad sände ut och de berättade för honom och sa: ”Det kommer ut män från Samarien.”


\par }{\PP \VS{18}Och han sa: ”Om de kommer i frid
{\ADD{(shalom)}} ta dem levande och om de kommer för att strida ta dem levande.”


\par }{\PP \VS{19}Och dessa gick ut från staden, furstarnas unga män, och armén följde dem.

\VS{20}Och de slog var och en sin man och araméerna flydde och Israel jagade dem, och Ben-Hadad, Arams kung, flydde på en häst med ryttare.

\VS{21}Och Israels kung gick ut och slog hästarna och vagnarna och slaktade araméerna med ett stort slag.


\par }{\PP \VS{22}Och profeten kom nära Israels kung och sa till honom: ”Gå och styrk dig själv
{\ADD{(gör dig fast, säker, tapper)}} och vet och se vad du har gjort, för när året kommer tillbaka
{\ADD{(samma tid nästa år)}}, ska Arams kung komma upp mot dig.”


\par }{\PP \VS{23}Och Arams kungs tjänare sa till honom: ”Deras Gud är en bergsgud, därför var de starkare
{\ADD{(fastare, säkrare, tapprare)}} än oss. Men låt oss strida mot dem på fältet då ska vi säkert vara starkare
{\ADD{(fastare, säkrare, tapprare)}} än dem.

\VS{24}Och gör detta: Ta bort kungarna, var och en från sin plats och tillsätt guvernörer i deras ställe.

\VS{25}Och räkna åt dig en armé, som den du har förlorat, häst för häst och vagn för vagn, och vi ska strida mot dem på fältet och vi ska säkert vara starkare
{\ADD{(fastare, säkrare, tapprare)}} än de.” Och han lyssnade till deras röst och gjorde så.


\par }{\PP \VS{26}Och det hände när året kom tillbaka
{\ADD{(ett år hade gått)}} att Ben-Hadad mönstrade araméerna och gick upp till Afek för att strida mot Israel.

\VS{27}Och Israels söner mönstrades och provianterade och gick mot dem, och Israels söner slog läger framför dem som två små flockar av lamm, men araméerna fyllde landet.


\par }{\PP \VS{28}Och en gudsman kom nära till Israels kung och sa: ”Så säger Herren
{\ADD{(Jahveh)}}: Eftersom araméerna har sagt: Herren
{\ADD{(Jahveh)}} är en bergsgud men han är inte en dalgud, därför ska jag ge hela denna stora skara i din hand, och ni ska veta att jag är Herren
{\ADD{(Jahveh)}}.”


\par }{\PP \VS{29}Och de slog läger den ene mittemot den andre i sju dagar. Och det var så att på den sjunde dagen inleddes striden och Israels söner slog av araméerna 100 000 fotfolk på en dag.

\VS{30}Men resten flydde till Afek in i staden och muren föll över 27 000 män som var kvar. Och Ben-Hadad flydde och kom in i staden in i ett inre rum.


\par }{\PP \VS{31}Och hans tjänare sa till honom: ”Se nu, vi har hört att Israels hus kungar ger nåd
{\ADD{(omsorgsfull kärlek – hebr. chesed)}}, låt oss, vi ber dig, sätta säcktyg på våra höfter och rep på våra huvuden och gå till Israels kung, kanhända ska han rädda ditt liv.”


\par }{\PP \VS{32}Och de satte säcktyg på sina höfter och rep på sina huvuden och kom till Israels kung och sa: ”Din tjänare Ben-Hadad säger: Jag ber dig, låt mig leva.” Och han sa: ”Lever han? Han är min bror.”


\par }{\PP \VS{33}Och männen tog det som ett tecken och skyndade att ta det från honom och de sa: ”Din bror Ben-Hadad.” Och han sa: ”Gå och hämta honom.” Och Ben-Hadad kom till honom och han fick honom att gå upp i sin vagn.


\par }{\PP \VS{34}Och han sa till honom: ”Städerna som din far tog från min far ska jag återställa och du ska göra gator åt dig i Damaskus, som min far gjorde i Samarien.” Och han skar ett förbund med honom och lät honom gå.


\par }{\SHC En profet fördömer Ahab
\par }
{\MM \VS{35}Och en man från profeternas söner sa till sin kollega genom Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord: ”Slå mig, jag ber dig.” Men mannen vägrade att slå honom.


\par }{\PP \VS{36}Och han sa till honom: ”Eftersom du inte har lyssnat till Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord, se, så snart som du har lämnat mig ska ett lejon dräpa dig.” Och så snart han hade lämnat honom blev han funnen av ett lejon som dräpte honom.

\VS{37}Och han fann en annan man och sa: ”Slå mig, jag ber dig.” Och mannen slog honom, slog och skadade honom.


\par }{\PP \VS{38}Och profeten gick därifrån och väntade på kungen vid vägen och förställde sig själv med sin huvudbonad
{\ADD{(betyder även aska)}} över sina ögon.


\par }{\PP \VS{39}Och när kungen gick förbi ropade han till kungen och sa: ”Din tjänare gick ut mitt i striden, och se en man avvek och förde en man till mig och sa: Håll
{\ADD{(vakta, skydda, bevara)}} denne man. Om han saknas
{\ADD{(försvinner)}} på något sätt, då ska ditt liv utkrävas för hans liv eller du ska betala en talent
{\ADD{[34 kg]}} silver.

\VS{40}Och när din tjänare var upptagen med det ena och det andra var han försvunnen.”

\par }{\PP Och Israels kung sa till honom: ”Så ska din dom bli, du har själv bestämt det.”


\par }{\PP \VS{41}Och han skyndade och tog av sig huvudbonaden från sina ögon, och Israels kung kände igen att han var en av profeterna.

\VS{42}Och han sa till honom: ”Så säger Herren
{\ADD{(Jahveh)}}: Eftersom du har låtit gå ur din hand den man som jag har avskilt till fördärv, därför ska ditt liv tas för hans liv och ditt folk för hans folk.”

\VS{43}Och Israels kung gick till sitt hus tjurig
{\ADD{(bitter, trumpen)}} och rasande
{\ADD{(stormig; andades häftigt – hebr. zaef)}} och kom till Samarien.
{\ADD{[Frasen tjurig och rasande återkommer i
1 Kung 21:4.]}}




\par }\Chap{21}{\SHB Centrum – Navots vingård
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Detta stycke är den centrala delen i kapitlen som handlar om Elia.]}}

\par }{\BB \par }
{\MM \VerseOne{1}Och det hände efter dessa ting att jizreliten Navot hade en vingård som fanns i Jizreel, nära Ahabs
{\ADD{(hebr. Achavs)}} palats, Samariens kung.

\VS{2}Och Ahab talade med Navot och sa: ”Ge mig din vingård så att jag kan ha den som trädgård till örter, eftersom den är nära mitt hus. Jag ska ge dig en bättre vingård istället eller om det är gott i dina ögon ska jag ge dig dess värde i silver.”


\par }{\PP \VS{3}Och Navot sa till Ahab: ”Herren
{\ADD{(Jahveh)}} förbjuder mig det, att jag skulle ge min fars arv till dig.”


\par }{\PP \VS{4}Och Ahab kom in i sitt hus tjurig
{\ADD{(bitter, trumpen)}} och rasande
{\ADD{(stormig; andades häftigt – hebr. zaef)}} på grund av ordet som Navot, jizreliten hade talat till honom när han svarat: ”Jag ska inte ge dig min fars arv.”
{\ADD{[Ahab ältar och upprepar orden som Navot sagt för sig själv.]}} Och han lade sig ner på sin säng och vände bort sitt ansikte och ville inte äta något bröd.

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Ahab agerar på ett omoget sätt, han vet att en israelisk kung ska vara mild både mot främlingar och sina egna, se
1 Kung 20:31; 5 Mos 17:14-20. Samma fras ”tjurig och rasande” som i
1 Kung 20:43 återkommer här.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{5}Men Isebel
{\ADD{(hebr. Izevel)}}, hans hustru, kom till honom och talade till honom: ”Varför har du en så tjurig attityd
{\ADD{(ordagrant: varför är din ande bitter/trumpen)}} så du inte vill äta bröd
{\ADD{(mat)}}?”


\par }{\PP \VS{6}Han talade till henne: ”Eftersom jag talade med Navot, jizreliten, och sa till honom: Ge mig din vingård för silver
{\ADD{[mynt]}} eller om det behagar dig, ska jag ge dig en annan vingård istället, och han svarade: Jag vill inte ge dig min vingård.”


\par }{\PP \VS{7}Och Isebel
{\ADD{(hebr. Izevel)}}, hans hustru, sa till honom: ”Du, nu regerar du Israels kungarike!
{\ADD{[Nu visar du vem som bestämmer!]}} Res dig upp och ät bröd och låt ditt hjärta vara glatt
{\ADD{[drick vin, samma fras som i
1 Sam 25:36]}}. Jag – jag ska ge dig jizreliten Navots vingård.”

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[I Isebels ord till sin man Ahab kommer ”du” (hebr. atah) först i meningen, vilket ger betoning. Den grekiska översättningen Septuaginta tolkar det som en ironisk fråga: ”Är du verkligen Israels regent?” På liknande sätt betonas ”jag” (hebr. ani) i den sista frasen.]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{8}Och hon skrev brev i Ahabs
{\ADD{(hebr. Achavs)}} namn och förseglade det med hans sigill och sände brevet till de äldste och till de förnäma som var i staden och som bodde med Navot.

\VS{9}Det hon skrev i brevet var:

\par }{\BB \par }
{\MM ”Utlys en fasta och sätt Navot vid folkets huvud
{\ADD{(på honnörsplatsen)}},

\VS{10}och sätt två män, pålitliga medborgare framför honom, och låt dem vittna mot honom och säga: ’Du välsignar
{\ADD{(hebr. barach) [avfärdar/förbannar]}} Gud
{\ADD{(Elohim)}} och kungen.’ Bär sedan ut honom och stena honom så att han dör.”

\par }{\BB \par }
{\MM {\ADD{[Här används ordet välsigna, men med den motsatta betydelsen att avfärda och förbanna, se även vers 13 och
Job 1:11; 2:5, 9]}}


\par }{\BB \par }
{\MM \VS{11}Och stadens män, de äldste och de förnäma som bodde i staden gjorde som Isebel
{\ADD{(hebr. Izevel)}} hade sänt till dem i enlighet med det som var skrivet i brevet som hon hade sänt till dem.

\VS{12}De utlyste en fasta och satte Navot vid folkets huvud
{\ADD{(på honnörsplatsen)}}.

\VS{13}Och två män, pålitliga medborgare, kom och satt framför honom, och de två pålitliga medborgarna vittnade mot honom, mot Navot, framför folket och sa: ”Navot har välsignat
{\ADD{(hebr. barach) [avfärdat/förbannat]}} Gud
{\ADD{(Elohim)}} och kungen.” Sedan bar de ut honom ur staden och stenade honom med stenar så att han dog.

\VS{14}Sedan sände de bud till Isebel
{\ADD{(hebr. Izevel)}} och sa: ”Navot är stenad och är död.”


\par }{\PP \VS{15}Och det skedde när Isebel hörde att Navot var stenad och var död att Isebel sa till Ahab: ”Stig upp och ta i besittning jizreliten Navots vingård, som han vägrade att ge dig för silver, för Navot lever inte utan är död.”

\VS{16}Och det skedde när Ahab hörde att Navot var död att Ahab steg upp och gick ner till jizreliten Navots vingård och tog den i besittning.


\par }{\PP \VS{17}Och Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord kom till tishbiten Elia, han sa:

\VS{18}Stig upp, gå ner och möt Israels kung Ahab som bor i Samarien, se, han är i Navots vingård, till vilken han har gått för att ta den i besittning.

\VS{19}Och du ska tala till honom och säga: Har du dödat och tagit i besittning? Och du ska tala till honom och säga: Så säger Herren
{\ADD{(Jahveh)}}: På platsen där hundarna slickade Navots blod ska hundarna slicka ditt blod, även ditt.”


\par }{\PP \VS{20}Och Ahab sa till Elia: ”Har du funnit mig, min fiende?”
{\ADD{[Hälsningen liknar den i
1 Kung 18:17, men nu är det inte längre ”orosstiftare” utan ”fiende”.]}}

\par }{\PP Och Elia svarade: ”Jag har funnit dig eftersom du har gett dig till att göra det som är ont i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ögon.

\VS{21}Se, jag ska föra ondska över dig och ska fullständigt svepa bort dig och ska hugga av från Ahab, alla som urinerar mot muren
{\ADD{[nedvärderande uttryck för en man; en oren hund, vers 19]}} –
{\ADD{[både]}} instängd
{\ADD{(fängslad)}} och frisläppt – i Israel.

\VS{22}Och jag ska göra ditt hus likt Jerobeams hus, Nevats son, och likt Baasas hus, Ahijas son, för den ondska som du har provocerat mig med och fått Israel att synda.


\par }{\PP \VS{23}Och även om Isebel
{\ADD{(hebr. Izevel)}} har Herren
{\ADD{(Jahveh)}} talat och sagt: Hundarna ska äta Isebel
{\ADD{(hebr. Izevel)}} i Jizreels vallgravar.


\par }{\PP \VS{24}Han som dör till Ahab i staden ska hundarna äta och han som dör på fältet ska himlarnas fåglar äta.”


\par }{\PP \VS{25}Det fanns ingen som var som Ahab, som sålde
{\ADD{(hängav)}} sig till att göra det som är ont i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ögon, som Isebel
{\ADD{(hebr. Izevel)}} hans hustru uppmuntrade.

\VS{26}Och han gjorde många styggelser i att följa avgudar, i allt det som amoréerna gjorde, som Herren
{\ADD{(Jahveh)}} kastade ut framför Israels söner.


\par }{\PP \VS{27}Och det skedde när Ahab hörde dessa ord att han rev sönder sina kläder och satte säcktyg på sin kropp och fastade och låg i säcktyg och gick mjukt
{\ADD{(smög, rörde sig ljudlöst)}}.


\par }{\PP \VS{28}Och Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord kom till tishbiten Elia, han sa:

\VS{29}”Ser du hur Ahab ödmjukar sig själv inför mig? Eftersom han ödmjukar sig själv inför mig ska jag inte föra fram det onda i hans dagar, utan i hans söners dagar ska jag föra det onda över hans hus.”




\par }\Chap{22}{\SHB Krig – Israel och Aram
\par }
{\MM \par }
{\MM {\ADD{[Kapitel 21 var ett avbrott, det kiastiska centrumet, och nu kommer ett stycke som tematiskt hör ihop med
1 Kung 20 och kriget med Aram.]}}

\par }{\BB \par }
{\MM \VerseOne{1}Och det fortsatte tre år utan krig mellan Aram och Israel.

\VS{2}Och det skedde i det tredje året
{\ADD{[efter freden, se
1 Kung 20:34]}} att Jehoshafat, Juda kung
{\ADD{[Sydrikets 4:e regent]}}, kom ner
{\ADD{[från Jerusalem som ligger högt]}} till Israels kung
{\ADD{[i norr; Ahab var Nordrikets 7:e kung]}}.

\VS{3}Och Israels kung sa till sina tjänare: ”Vet ni att Ramot-Gilead är vårt, och vi är passiva och tar det inte ur Arams kungs hand?”


\par }{\PP \VS{4}Och han sa till Jehoshafat: ”Vill du gå med mig till Ramot-Gilead och strida?” Och Jehoshafat sa till Israels kung
{\ADD{[Ahab]}}: ”Jag är som du, mitt folk som ditt folk, mina hästar som dina hästar.”

\VS{5}Och Jehoshafat sa till Israels kung
{\ADD{[Ahab]}}: ”Fråga först
{\ADD{(i dag)}}, jag ber dig, om ett Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord.”


\par }{\PP \VS{6}Och Israels kung
{\ADD{[Ahab]}} samlade ihop profeterna, omkring 400 män och sa till dem: ”Ska jag gå mot Ramot-Gilead och strida eller ska jag avstå?”

\par }{\PP Och de sa: ”Gå upp för Herren
{\ADD{(Jahveh)}} ska ge det i kungens hand.”


\par }{\PP \VS{7}Men Jehoshafat sa: ”Finns det inte någon Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} profet här så att vi kan fråga honom?”


\par }{\PP \VS{8}Och Israels kung
{\ADD{[Ahab]}} sa till Jehoshafat: ”Det finns en man genom vilken vi kan fråga Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, men jag hatar honom för han profeterar inte gott om mig utan ont, Mika
{\ADD{(hebr. Michajho)}}, Imlas son.”

\par }{\PP Och Jehoshafat sa: ”Låt inte kungen säga så.”


\par }{\PP \VS{9}Och Israels kung
{\ADD{[Ahab]}} kallade på en kammarherre och sa: ”Hämta Mika, Imlas son, snabbt.”


\par }{\PP \VS{10}Och Israels kung
{\ADD{[Ahab]}} och Jehoshafat, Juda kung, satt var och en på sin tron smyckade i sina dräkter, på en tröskplats vid öppningen till Samariens port, och alla profeter profeterade för dem.

\VS{11}Och Sidkia
{\ADD{(hebr. Tsidqijaho)}}, Kenaans son, gjorde sig horn av järn och sa: ”Så säger Herren
{\ADD{(Jahveh)}}: Med dessa ska du stånga araméerna tills de blir förtärda.”


\par }{\PP \VS{12}Och alla profeter profeterade och sa: ”Gå upp till Ramot-Gilead och segra, för Herren
{\ADD{(Jahveh)}} ska ge det i kungens hand.”


\par }{\PP \VS{13}Och budbäraren som gick och kallade på Mika talade till honom och sa ”Se, profeternas ord förkunnar gott till kungen med en mun, låt ditt ord, jag ber dig, bli som orden från en av dem och tala gott.”


\par }{\PP \VS{14}Och Mika sa: ”Herren
{\ADD{(Jahveh)}} lever, vad Herren
{\ADD{(Jahveh)}} säger till mig det ska jag tala.”


\par }{\PP \VS{15}Och när han kom till kungen sa kungen till honom: ”Mika, ska vi gå till Ramat-Gilead och strida eller ska vi avstå?”

\par }{\PP Och han svarade honom: ”Gå upp och segra, och Herren
{\ADD{(Jahveh)}} ska ge det i kungens hand.”


\par }{\PP \VS{16}Och kungen sa till honom: ”Hur många gånger ska jag be dig att tala till mig inget annat än sanningen i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} namn?”


\par }{\PP \VS{17}Och han sa: ”Jag såg hela Israel förskingrat på bergen, som får som inte har någon herde, och Herren
{\ADD{(Jahveh)}} sa: Dessa har ingen herre, låt dem återvända var och en till sitt hus i frid
{\ADD{(shalom)}}.”


\par }{\PP \VS{18}Och Israels kung
{\ADD{[Ahab]}} sa till Jehoshafat: ”Sa jag inte till dig att han inte skulle profetera gott om mig, utan ont?”


\par }{\PP \VS{19}Och han sa: ”Därför, lyssna du till Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord. Jag såg Herren
{\ADD{(Jahveh)}} sitta på sin tron, och alla himlarnas härskaror stod hos honom på hans högra och på hans vänstra.

\VS{20}Och Herren
{\ADD{(Jahveh)}} sa: ”Vem ska locka Ahab så att han går upp och faller vid Ramot-Gilead. Och en sa: På detta sätt, och en annan sa: På det här sättet.

\VS{21}Och det kom fram en ande och stod inför Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ansikte och sa: Jag ska locka honom.


\par }{\PP \VS{22}Och Herren
{\ADD{(Jahveh)}} sa till honom: Med vad? Och han sa: Jag ska gå fram och ska bli en lögnens ande i alla hans profeters mun.

\par }{\PP Och han sa: Du ska locka honom och ska även lyckas, gå iväg och gör så.


\par }{\PP \VS{23}Och se nu, Herren
{\ADD{(Jahveh)}} har lagt en lögnens ande i munnen på alla dessa profeter och Herren
{\ADD{(Jahveh)}} har talat ondska om dig.”


\par }{\PP \VS{24}Och Sidkia
{\ADD{(hebr. Tsidqijaho)}}, Kenaans son, kom nära och slog Mika på kinden och sa: ”Vilken väg gick Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} Ande från mig till att tala till dig?”


\par }{\PP \VS{25}Och Mika sa: ”Se, du ska se det den dag när du ska gå in i det inre rummet och gömma dig själv.”


\par }{\PP \VS{26}Och Israels kung
{\ADD{[Ahab]}} sa: ”Ta Mika och bär tillbaka honom till Amon, stadens borgmästare och till Joash, kungens son,

\VS{27}och säg: Så säger kungen: Sätt denne man i fängelse och ge honom förtryckets bröd och förtryckets vatten till dess jag kommer tillbaka i frid.”


\par }{\PP \VS{28}Och Mika
{\ADD{(hebr. Michajho)}} sa: ”Om du alls återvänder i frid har Herren
{\ADD{(Jahveh)}} inte talat genom mig.” Och han sa: ”Hör ni folk, allesamman.”


\par }{\SHC Ahab dödas vid Ramat-Gilead
\par }
{\MM \VS{29}Och Israels kung
{\ADD{[Ahab]}} och Jehoshafat, Juda kung, gick upp till Ramat-Gilead.

\VS{30}Och Israels kung sa till Jehoshafat: ”Jag ska förklä mig själv och gå ut i striden, men sätt på dig din
{\ADD{(kungliga)}} klädnad.” Och Israels kung förklädde sig själv och gick ut i striden.


\par }{\PP \VS{31}Och kung Aram hade befallt de 32 ledarna för hans vagnar och sagt: ”Strid
{\ADD{(duellera)}} inte med liten eller stor förutom med Israels kung.”

\VS{32}Och det skedde när vagnsledarna såg Jehoshafat att de sa: ”Säkert är det Israels kung” och de vände och stred med honom och Jehoshafat skrek.

\VS{33}Och det skedde när vagnsledarna såg att det inte var Israels kung, att de vände tillbaka från att jaga honom.


\par }{\PP \VS{34}Och en man drog sin båge på måfå och träffade Israels kung mellan de hängande nedre plåtarna
{\ADD{[i en skarv]}} och bröstpansaret. Därför sa han till föraren av sin vagn: ”Vänd din hand och bär mig ut från hären för jag är svårt skadad.”

\VS{35}Och striden ökade den dagen och kungen stod i sin vagn mot araméerna och dog på kvällen, och blodet rann ut från hans sår i botten på vagnen.

\VS{36}Och det gick ett rop genom armén när solen gick ner och sa: ”Var man till sin stad och var man till sitt land.”


\par }{\PP \VS{37}Så dog kungen och fördes till Samarien och de begravde honom i Samarien.

\VS{38}Och de tvättade vagnen vid Samariens vattencistern och hundarna slickade upp hans blod, och skökorna tvättade sig där, enligt Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ord som han talat.


\par }{\PP \VS{39}Och vad mer Ahab sa och allt som han gjorde och elfenbenshuset som han byggde och alla städer som han byggde är nedskrivet i Israels kungars krönika.

\VS{40}Och Ahab sov med sina fäder och Achasja
{\ADD{(hebr. Achazijaho)}}, hans son, regerade i hans ställe.


\par }{\SHB Kung Jehoshafat
\par }
{\MM \VS{41}Och Jehoshafat, Asas son, började regera över Juda i Israels kung Ahabs 4:e år.

\VS{42}Jehoshafat var 35 år när han började regera och han regerade 25 år i Jerusalem. Och hans mors
{\ADD{[drottningmoders]}} namn var Azova, Shilchis dotter.

\VS{43}Och han vandrade på alla sin far Asas vägar, han vände inte bort från dem och gjorde det som var rätt i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ögon.

\VS{44}Dock blev inte de höga platserna borttagna, folket offrade fortfarande offer på de höga platserna.


\par }{\PP \VS{45}Och Jehoshafat hade fred
{\ADD{(shalom)}} med Israels kung.

\VS{46}Och vad mer Jehoshafat gjorde och hans makt som han visade och hur han krigade, det är nedskrivet i Juda kungars krönika.

\VS{47}Och kvarlevan av de manliga tempelprostituerade
{\ADD{(hebr. qadesh)}} som fanns kvar under hans far Asas dagar, körde han ut ur landet.


\par }{\PP \VS{48}Och det fanns ingen kung i Edom, en ställföreträdare var kung.

\VS{49}Jehoshafat gjorde Tarshishskepp för att gå till Ofir
{\ADD{[söderut från Aqabaviken – östra Afrika eller kanske Indien]}} efter guld, men de for inte, för skeppen gick sönder i Etsjon-Gever
{\ADD{[hamnstad kring Eilat/Aqaba, kanske Korallön 13 km söder om Eilat]}}.


\par }{\PP \VS{50}Vid den tiden sa Achasja
{\ADD{(hebr. Achazijaho)}}, Ahabs son, till Jehoshafat: ”Låt mina tjänare gå med dina tjänare på skeppen.” Men Jehoshafat ville inte.


\par }{\SHB Elia och Achazijaho
\par }
{\MM \VS{51}Och Jehoshafat sov med sina fäder och blev begravd med sina fäder i sin far Davids stad, och Jehoram hans son regerade i hans ställe.

\VS{52}Achasja, Ahabs son, började regera över Israel i Samarien i Juda kung Jehoshafats 70:e år och han regerade två år över Israel.

\VS{53}Och han gjorde det som var ont i Herrens
{\ADD{(Jahvehs)}} ögon och vandrade på sin fars vägar och på sin mors vägar och på Jerovan, Nevats sons vägar. Därigenom fick han Israel att synda.

\VS{54}Och han tjänade Baal och tillbad honom och provocerade Herren
{\ADD{(Jahveh)}}, Israels Gud
{\ADD{(Elohim)}}, i likhet med allt som hans far
{\ADD{[Ahab]}} hade gjort.

\par }