3 Moseboken.
6.
Herren (Jahveh) talade till Mose och sa: 
Om någon (en själ) syndar och bekänner en överträdelse mot Herren (Jahveh) och agerar falskt mot sin granne med en handpenning, eller med pant, eller med stöld eller har förtryckt sin granne, 
eller har funnit något förlorat och varit oärlig med det, eller ljugit under ed. Om någon människa har gjort något av allt detta och syndat, 
då ska det ske, om han som har syndat och är skyldig, ska lämna tillbaka (återställa) det som han har stulit eller det han skaffat med förtryck, eller handpenningen eller panten som fanns hos honom, eller det förlorade som blev funnet, 
eller vadhelst annat som han svurit falskt om. Han ska återställa det till fullo och ska lägga till en femtedel mer till det 20% extra av dess värde till den som det tillhör ska han ge det, samma dag som han befinns skyldig. 
Och han ska föra fram det förverkade till Herren (Jahveh), en felfri (ren, oskyldig – hebr. tamim) bagge från sin flock, enligt det uppskattade värdet, som skuldoffer till prästen. 
Och prästen ska bringa försoning för (täcka över) honom inför Herrens (Jahvehs) ansikte, och han ska bli förlåten angående vadhelst han därmed har gjort sig skyldig till. 
Herren (Jahveh) talade till Mose och sa: 
Befall Aron och hans söner och säg: Detta är undervisningen om brännoffret. Det är brännoffret ovanpå elden ovanpå altaret hela natten till morgonen och altarets eld ska vara brinnande på det. 
Och prästen ska sätta på sig sin linneklädnad, och hans linnebyxor ska han sätta på sin kropp (ordagrant över sitt kött), och ska ta upp askan som elden förtärt med brännoffret på altaret, och han ska lägga den vid sidan om altaret. 
Och han ska ta av sig sina kläder och sätta på sig andra kläder och bära ut askan utanför lägret till en ren plats. 
Och elden på altaret ska brinna på det, den ska inte släckas, och prästen ska bränna ved på det varje morgon, och lägga i ordning brännoffret över den, och han ska där bränna det feta från shalomoffret. 
Elden ska alltid brinna på altaret, den ska aldrig släckas. 
Detta är undervisningen om matoffret. Arons söner ska offra det inför Herrens (Jahvehs) ansikte, framför altaret. 
Och han ska ta sin hand full av det, av mjöl från matoffret och av dess olja, och all dess rökelse som är på matoffret och ska bränna det på altaret som en söt doft, och minnet av det till Herren (Jahveh). 
Och resten av det ska Aron och hans söner äta. Med osyrat bröd ska det ätas på en helig plats, på mötestältets gård ska de äta det. 
Det ska inte bakas med jäst. Jag har gett det till dem som deras del av mitt eldsoffer. Det är högheligt liksom syndoffret och skuldoffret. 
Alla män av Arons söner ska äta av det. Det ska vara en evig förordning (ordagrant ”saker inristat”) i dina släktled angående Herrens (Jahvehs) eldsoffer. Var och en som rör dem (är, blir) ska vara helgad. 
Herren (Jahveh) talade till Mose och sa: 
Detta är Aron och hans söners offer som de ska offra till Herren (Jahveh) den dagen när han blir smord. En tiondel av en efa 3,5 liter fint mjöl som ett evigt matoffer, hälften av det på morgonen och hälften av det på kvällen. 
Det ska göras i en panna med olja, och när det är bakat ska du föra fram de bakade bitarna av matoffret och du ska offra det som en söt doft till Herren (Jahveh). 
Och prästerna bland hans söner som är smorda i hans ställe i kommande generationer ska offra det. Det är en evig förordning (ordagrant ”saker inristat”) till Herren (Jahveh). Det ska brännas helt och hållet. 
För alla matoffer som offras av prästerna ska brännas helt och hållet. De ska inte ätas. Det är skillnad på prästens eget offer och de offer som de hanterar på folkets vägnar. När det gäller syndoffer och skuldoffer (3 Mos 7:1-10) delas offret mellan prästen och altaret, och den som kommer med offret har ingen del av det, som han hade med gemenskapsoffret. Eftersom synd- och skuldoffer handlar om omvändelse är det mer lämpligt att fasta än att ha en festmåltid. 
Herren (Jahveh) talade till Mose och sa: 
Tala till Aron och till hans söner och säg: ”Detta är undervisningen om syndoffer. På den plats där brännoffret dödas ska syndoffret dödas inför Herrens (Jahvehs) ansikte. Det är högheligt. 
Prästen som förrättar syndoffret ska äta av det, det ska ätas på en helig plats, på mötestältets gård. 
Vadhelst som berör dess kött blir helgat, och om något av blodet stänker på någon klädnad ska du tvätta det som blivit nedstänkt på en helig plats. 
Men lerkärlen som blivit nersölade ska krossas, och om det är ett bronskärl som blivit nedsölat ska det både bli skurat och sköljt i vatten. 
Alla män bland prästerna ska äta av det. Det är högheligt. 
Men inget syndoffer vars blod burits in i mötestältet för att försona det heliga ska ätas. Det ska brännas i eld. 
