Job.
38.
Herren svarade Job från stormvinden (hebr. searah) och sa: 
Vem är det som skymmer (gömmer, döljer) mina planer (tankar, syften) med sitt prat (babbel – hebr. milah) utan kunskap (förstånd)? 
Var en man, gör dig nu redo (rusta dig – hebr. azar) för en svår uppgift som väntar. Jag ska fråga dig och du ska svara mig. Verbet azar innebär att ”omgjorda sina länder”, vilket beskriver hur någon tar en lång klädnad och fäster den i bältet så att benen får en friare rörelse. Det finns flera exempel i Bibeln där detta uttryck används för att göra sig redo för arbete, en svår uppgift, strid eller löpning, se Jer 1:17; Jes 5:27; 1 Kung 18:46. Nu följer en serie frågor som följer skapelseordningen i Första Moseboken. Det är två huvudområden: skapelsen och vilda djur. Först kommer några frågor på åtta områden i skapelsen som berör kosmologi, oceanologi, meteorologi och astronomi. Sedan kommer några frågor gällande åtta vilda djur: lejon, stengetter, vildåsnor osv. Det finns inslag av humor och ironi när Gud visar på Jobs okunskap. I de två svaren som Gud ger i kapitel 38-41 ingår troligtvis sammanlagt 77 frågor. Antalet beror dock lite på hur meningarna delas upp. I Kärnbibelns översättning är det 49 frågor i första svaret och 28 i det andra. 
Var var du när jag lade jordens grund? Berätta, om du vet så mycket (har så stor insikt). 
Vem har dimensionerat jorden (bestämt dess mått)? Det vet du nog! Vem spände mätsnöret över den? 
Var ställdes jordens pelare (var fick de sjunka in och fastna)? Vem lade ut jordens hörnsten, 
medan morgonstjärnorna symboliskt för änglarna eller hela skapelsen sjöng (entusiastiskt höjde gälla triumferande jubelrop) tillsammans, och alla Guds söner alla änglar, se Job 1:6; 2:1 ropade i glädje? 
Vem begränsade havet med portar, när det bröt fram från moderlivet, 
när jag klädde det med moln, och lindade in det i dimband, 
när jag utstakade dess gräns, och stängde det med portar och bommar, 
när jag sa: ”Hit men inte längre får du komma, här ska dina stolta vågor stanna?” 
Har du någon gång i ditt liv befallt morgonen att komma, eller informerat om var morgonen ska gry, 
för att den ska gripa tag i jordens hörn horisonten, och skaka bort de onda därifrån? En poetisk bild där mörkret liknas vid ett skynke som täckt jorden och som lyfts bort. Ljuset avslöjar mörkret, se Ef 5:10-13. 
Vid gryningen ändras jordens skepnad som leran formas av ett sigill jordens konturer träder fram, den berg och dalar framträder som en färgrik högtidsdräkt. 
De ogudaktiga berövas sitt ljus som är mörker, den arm som lyfts upp för mord och annan brottslighet bryts sönder. 
Har du stigit ner till havets källor eller vandrat på djupets botten? 
Har dödens (dödsrikets) portar öppnats (avslöjats) för dig, har du sett portarna till det djupaste mörkret (dödsskuggans portar)? Job 10:21; Job 26:6 
Förstår du hur stor jorden är? Vilket Gud gör, se Job 28:24 Berätta för mig, om du nu vet så mycket (har så stor insikt). Genom att personifiera ljus och mörker frågar nu Gud var de bor. Den verkliga frågan som ställs kan vara – var är himlen och var är dödsriket? Oavsett om det är bokstavligt eller bildligt så vet Job inte svaret. Versen är en merism (kontrast mellan ljus och mörker) och en kiasm. 
Var går (vilken riktning har) vägen till ljusets boplats, och mörkret, var har det sin boning? 
Kan du föra dem ljuset eller mörkret till deras gräns Vet du stigarna (upptrampade gångvägarna – hebr. netivah) till deras boning (hus)? 
Du vet det, du var ju född då, du som levt så länge (dina dagars tal är ju stort)! Utifrån Job 42:16 var Job troligtvis i 70-årsåldern. Även om han var bland de äldre i sin generation så går det inte att jämföra med Guds tid. Job var många generationer från den första människan, se Job 15:7. Det går inte att undgå Guds ironiska ton i detta uttalande. 
Har du stigit in i snöns förråd? Har du sett haglets förråd vapenförråd, 
som jag sparar till nödens tid, till krigets och drabbningens dag? 
Var (längs vilken väg) delar sig ljuset så det sprids över hela jorden, och var skingras östanvinden (kastas vinden ut) som blåser över jorden? 
Vem hugger ut kanaler (gör rännor) för regnflödet har skapat vädermönster, och ger åskvädret sin bana, 
så att det regnar på platser där ingen människa bor, och över öknar, där ingen människa finns, 
för att mätta öde trakter, och få gräset att spira? 
Har regnet någon far? Vem har fött daggens droppar? 
Vem är isens moder? Vem har fött frosten från skyn, 
när vattnen döljs sjöar och källor fryser och blir hårda som sten, när ytan på djupen fångas stelnar till is. 
Kan du knyta samman Sjustjärnorna stjärnhopen som också kallas Plejaderna, eller lossa Orions bälte? 
Låter du stjärnkonstellationer kanske en speciell grupp stjärnor – hebr. mazzeroth gå upp i rätt tid, leder du björnen Stora Björn och hennes ungar? 
Känner du himlens lagar, kan du inrätta dem (göra så de gäller) på jorden? De himmelska lagarna kan syfta på Guds moraliska lagar, men troligare är att det har att göra med de fysiska lagar som styr himlakropparnas rörelser och årstidernas växlingar på jorden, se 1 Mos 8:22. Sjustjärnorna är förknippade med våren och Orion med vintern. 
Kan du ropa ge en order till molnen, så att en flod av vatten täcker dig? 
Kan du skicka efter blixtar, som svarar dig: ”Här är vi”? 
Vem har lagt vishet i det stängda inre, fördolda, kan syfta på molnen, och vem gav förstånd åt fenomenen molnformationerna. Versen är svår att översätta eftersom de två huvudorden är ovanliga. Ordet för ”inre” används bara här och i Ps 51:8 och har betydelsen av att täcka över och dölja. Det hebreiska ordet som här översatts ”fenomenen” är sechvi och används bara här. Ordets rot betyder ”att beskåda, att se”, därav översättningen fenomen. Andra tolkningar av dessa två ord är sinne och hjärta, men det går emot sammanhanget som handlar om naturen. Utifrån sammanhanget är troligen den bästa kommentaren en liknande passage ur Elihos tal från förra kapitlet där just molnen beskrivs, se Job 37:10-12. 
Vem har vishet att räkna molnen? Vem kan tömma himlens vattenbehållare (skinnsäckar), 
när jorden börjar bli hård av solens hetta och klumpar sig? Från och med slutet på kapitel 38 fram till och med kapitel 41 skiljer sig versindelningen mellan svenska och engelska biblar. Anledningen är bl.a. att den hebreiska masoretiska texten är 3 verser längre i kapitel 38, medan svenska biblar börjar ett nytt kapitel redan här. I kapitel 39 är det i stället de svenska biblarna som följer den masoretiska indelningen och fortsätter längre än de engelska, vilket gör att alla verser förskjuts i kapitel 40 och 41 för att åter bli samma i kapitel 42 igen.  Rubrikerna nedan sammanfattar den inneboende huvudfrågan i varje sektion. 
