Sakarja.
9.
Ett budskap (profetord, denna börda), Herrens (Jahvehs) ord samma uttryck som i Sak 12:1 om (ordagrant: i) Chadrachs land Chadrach betyder ”omgärdad” (ett gammalt namn för området i västra Syrien) omgärdat av berg, och det gäller staden Damaskus dess budskapet/bördans viloplats som det gäller. eftersom allas öga singular – alla Israels stammars – är riktat mot, vänt till Herren (Jahveh). 
Och även Chamat ett syriskt rike med en huvudstad med samma namn, norr om Damaskus, ska gränsa mot henne kommer dela samma öde, även Tyros och Sidon kuststäderna längs med en erövrares väg mot Egypten, se Jes 23:1-18, för hon är trodde själv sig vara mycket vis se vers 3. 
Tyros byggde sig ett starkt fäste (befästning för försvar); hon samlade ihop silver som stoftet och fint guld som smutsen på gatorna. Staden blev omätligt rik – som stoft (allt löst material som jord, sand, grus) och ytskiktet (smutsen, dyn) på gatorna, se även Job 27:16. Jesaja och Hesekiel profeterade mot den gamla staden som låg på fastlandet (Hes 27:1-36). Dessa profetior uppfylldes av Nebukadnessar. Sakarjas profetia är mot det nya Tyros byggd på en ö utanför kusten med dubbla murar. 
Se, Herren (Adonai) ska utarma henne och han ska kasta hennes styrka (mäktighet) i havet, och hon ska bli uppslukad av elden. 
Kuststäderna bävar för erövraren som avancerar söderut mot Egypten. Ashkelon ser det och fruktar, även Gaza ska bli öm av smärta och Ekrons hopp (förväntningar) att undkomma ska komma på skam, Gaza ska mista sin kung och Ashkelon ska inte längre bli bebodd. 
En bastard 5 Mos 23:2 – en kung född utomlands; ett blandfolk ska bo i Ashkelon och jag ska hugga av filistéens stolthet. 
Jag ska ta bort hans blod, ut ur hans mun, och hans avskyvärda ting från mellan hans tänder, och även han ska bli en kvarleva för vår Gud (Elohim) och han ska bli som en ledare i Juda och Ekron som en jevusit. 
Och jag ska slå läger vid mitt hus tempel mot armén (som en vakt), så att ingen återvänder eller passerar Alexander den store marscherade tillbaka med sin armé från Egypten sedan han grundat Alexandria 332 f.Kr., och ingen förtryckare ska längre passera genom dem, för nu har jag sett det med mina egna ögon. Följande profetia skrevs 487 f.Kr. Jesus fullbordade den första delen när han red in i Jerusalem. 
Gläd dig av hela din kraft (hänge dig), du Sions dotter ni som bor i Jerusalem! Ropa i glädje (stäm in i segerjubel), Jerusalems dotter! Titeln dotter förstärker bilden av Gud som en kärleksfull far för sitt folk. Se, din Konung kommer till dig! Han är rättfärdig (rättvis, rättmätig, lever upp till en hög standard) refererar både till hans karaktär och till hur han regerar, han är frälsning (en befriare som segrat), han kommer ödmjukt (under enkla yttre förhållanden), ridande på en åsna, ja, ett åsneföl, på ett åsnestos föl. Enligt dåtidens sed red en kung som kom i ett fredligt uppdrag på en åsna, medan en krigarkung kom på en häst. Nu följer den andra delen av denna profetia som kommer att gå i uppfyllelse när Jesus kommer tillbaka för att regera här på jorden i tusenårsriket. 
Jag ska ta bort (förgöra) alla stridsfordon från Efraim den största av Israels norra stammar, syftar ofta på hela landet Israel, och stridshästar från Jerusalem, och pilbågar (stridsvapen) ska utrotas (helt försvinna). Sedan ska han tala frid (fred, välsignelse, helhet på alla områden – hebr. shalom) för hednafolken. Hans välde ska sträcka sig från hav till hav Medelhavet till Döda havet, och från floden Eufrat till jordens ändar. Han ska regera över hela världen. 
För dig ska jag, genom förbundsblodet, befria dina fångar från brunnen utan vatten. 
Återvänd till den starka fästningen, ni hoppets fångar; idag berättar jag att jag ska ge er dubbelt tillbaka. 
Jag ska böja Juda som min båge och fylla den med Efraim som en pil – redo att skjutas iväg. Jag ska egga dina söner, Sion Jerusalem, mot dina söner, Grekland (Javan), jag ska svinga dig som en krigares svärd. 
Herren (Jahveh) ska bli synlig över dem och hans pil ska gå fram som en ljungeld, och Herren Gud (Adonai Jahveh) ska blåsa i shofaren (vädurshornet) och ska gå fram i virvelvindarna från söder. 
Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot) ska försvara dem och de ska sluka och de ska trampa ner slungans stenar. De ska dricka under stridslarm (höga ljud), som av vin. De ska bli fyllda som offerskålarna som altarets horn. 
Den dagen ska Herren (Jahveh) deras Gud (Elohim) frälsa dem som hans folks småboskap (får och getter). De ska vara som ädelstenar i en krona som gnistrar över hans land. 
Så stor deras godhet och deras skönhet ska bli. Grödan ska få ynglingarna att blomstra och det nya vinet jungfrurna. 
