Job.
8.
Sedan tog Bildad – shoaiten Job 2:11, till orda och sa svarade Job: 
Hur länge ska du Job tala (flöda från ditt hjärta – hebr. malal) så här? Och orden från din mun vara som en dånande (väldig, högljudd – hebr. kabir) vind (andedräkt – hebr. roach)? 
Har Gud (El) förvrängt (perverterat, gjort krokigt) rätten (bindande juridiska beslut – hebr. mishpat)? Eller har den Allsmäktige (Shaddaj) förvrängt (perverterat, gjort krokig) rättfärdigheten? Bildads två frågor liknar Guds två frågor i Job 40:8. 
Om dina söner syndar (hebr. chata) mot honom då sänder han dem i överträdelsens (hebr. pesha) hand. 
Om du tidigt söker (som högsta prioritet – hebr. shachar) dig mot Gud (El) och ber om nåd (oförtjänt favör – hebr. chanan) till den Allsmäktige (Shaddaj). 
Om du är ren (moraliskt ren – hebr. zach) och rättsinnig Ps 119:9 ja, då ska han vakna upp till dig och komma till undsättning och fullborda (ersätta; fullkomna – hebr. shalem) din rättmätiga boning. 
Din början var ringa (liten, oansenlig) men ditt slut ska växa mycket (förökas stort – hebr. saga meód). Jobs slut blev ännu större än hans början (Job 42:10-17), men orsaken var inte att han lyssnade på Bildads råd. 
Fråga, jag ber dig nu käre Job, den tidigare generationen och håll fast vad fäderna har utrönt (undersökt och kommit fram till). 
Eftersom vi är från igår nyfödda – i jämförelse med patriarkerna, se vers 8 och inte vet något, eftersom våra dagar inte är mer än en kortlivad skugga på jorden. Skuggan försvinner så fort man rör sig, en bild på något kortlivat, se Job 14:2; 17:7; Ps 144:4. 
Ska då inte de tidigare generationer undervisa dig och säga till dig och från deras hjärta frambringa prat (hebr. milah)? Den negativa partikeln (hebr. lo) gör att de tre verben (undervisa, säga och frambringa) förväntas få ett jakande svar. Ja, de ska undervisa dig (som du bad om, se Job 6:24). Ja, de ska säga. Ja, de ska frambringa prat och ord, vilket är just det som följer nu i vers 11-19. 
Bildad (som verkar känna till Egypten och processen att framställa papper) uppmanar Job att ta lärdom från papyrusplantan: Inte kan väl papyrus (vass – hebr. gome) växa sig högt där det inte är sankmark (hebr. saga)? Kan vass (hebr. acho) skjuta upp utan vatten? 
Medan den papyrusplantan fortfarande är grön (ung – hebr. ev) från samma rot som aviv som betyder vår, dvs. innan den nått full höjd och blommat inte är mogen att plockas (skördas, skäras av) och inför åsynen av alla andra växter (gräs) – torkar den upp (vissnar) hastigt, om den inte har tillgång till vatten. 
Så är stigarna (de upptrampade välkända vägar) det är ödet för alla som glömmer Gud (El) den gudlöses (skenheliges – hebr. chanef) hopp är om intet (förgås). 
Lär dig att livet är skört: Vem bryter av (hebr. qot) sin höft och låter en spindels hus vara hans trygghet? 
Han ska luta sig över (lita på) sitt hus men inte stå, bli stark (fast, säker, tapper) i honom men inte bli upprättad (bekräftad). 
Han är som en frodig (grön, välvattnad planta – hebr. ratov) i solen (framför solens ansikte) och över hans trädgård frambringar han unga plantor (nya skott). 
Över ett röse är hans rot slingrad, stenarnas hus ser. 
Om han slukas från sin plats och han blir lurad, ser de inget. 
Se, han har sin fröjd i sin väg och från stoft ska en annan (ytterligare) växa upp. 
Se, Gud (El) föraktar inte en oskyldig samma adjektiv som Gud använde för att beskriva Job, se Job 1:8; 2:3 och inte heller stödjer han (styrker, upprätthåller han handen på) en ond, 
tills han fyller din mun med skratt och dina läppar med i ett larmande jubel (härskri). 
De som hatar dig ska bli klädda i skam och de ondas tält ska inte finnas mer. 
