Jeremia.
37.
Och Sidkia (hebr. Tsidqijaho), Josias (hebr. Joshijahos) son, regerade som kung istället för Konjaho, Jojakims (hebr. Jehojaqims) son, som Nebukadnessar, Babels kung, gjorde till kung i Juda land. 
Och han och hans tjänare och folket i landet, lyssnade inte till Herrens (Jahvehs) ord som han talade genom profeten Jeremia. 
Och kung Sidkia (hebr. Tsidqijaho) sände Jehochal, Shelemjas son, och Sefanja (hebr. Tsefanjaho), prästen Maasejas son, till profeten Jeremia och sa: ”Be, jag ber dig, för oss till Herren vår Gud (Jahveh Elohim).” 
Och Jeremia kom och gick ut bland folket, för de hade inte satt honom i fängelse. 
Och faraos armé hade kommit från Egypten, och när kaldéerna som belägrade Jerusalem hörde ryktet om dem bröt de upp från Jerusalem. 
Och Herrens (Jahvehs) ord kom till profeten Jeremia, han sa: 
”Så säger Herren (Jahveh), Israels Gud (Elohim): Så ska du säga till Juda kung som sänt dig till mig för att fråga mig: Se, faraos armé, som har kommit för att hjälpa dig, ska återvända till sitt eget land, Egypten. 
Och kaldéerna ska komma tillbaka och strida mot staden, och de ska inta den och bränna den i eld. 
Så säger Herren (Jahveh): Bedra inte er själva och säg: Kaldéerna ska säkert lämna oss, för de ska inte lämna. 
Trots att du har slagit hela kaldéernas armé som stridit mot dig, och de som är kvar är sårade män bland dem, ska de likväl resa sig varje man i sitt tält och bränna denna stad i eld.” 
Och det skedde att kaldéernas armé bröt upp från Jerusalem av fruktan för faraos armé, 
och Jeremia gick ut från Jerusalem för att gå till Benjamins land och ta emot sin del i folkets mitt. 
Och han var i Benjamins port och där var en ledare för vakten, vars namn var Irija, Shelemjas son, Chananjas son, och han tog tag i profeten Jeremia och sa: ”Du har avfallit till kaldéerna.” 
Och Jeremia sa: ”Det är lögn, jag har inte avfallit till kaldéerna”, men han lyssnade inte på honom och Irija tog tag i Jeremia och förde honom till furstarna. 
Och furstarna var arga på Jeremia och slog honom och satte honom i fängelse i skrivarens hus, Jehonatans hus, för de hade gjort det till ett fängelse. 
Och Jeremia kom till fängelsehålan och till cellerna och Jeremia satt där många dagar. 
Och kung Sidkia (hebr. Tsidqijaho) sände och hämtade honom och kungen frågade honom i hemlighet i sitt hus och sa: ”Finns det något ord från Herren (Jahveh)?” Och Jeremia sa: ”Det finns.” Och han sa: ”Du ska lämnas i Babels kungs hand.” 
Och Jeremia sa till kung Sidkia: ”I vad har jag syndat mot dig eller mot dina tjänare eller mot detta folk eftersom du sätter mig i fängelse? 
Var är nu dina profeter som profeterade för dig och sa: Babels kung ska inte komma mot dig, inte mot detta land? 
Och nu, lyssna, jag ber dig, min herre kungen: Låt min bön, jag ber dig, bli framförd inför dig, att du inte låter mig återvända till skrivaren Jehonatans hus, annars dör jag där.” 
Och kung Sidkia (hebr. Tsidqijaho) befallde och de överlät Jeremia till gårdsvakten och de gav honom en kaka bröd varje dag från bagarens gata till dess allt bröd i staden var slut. Så förblev Jeremia på vaktgården. 
