Galaterbrevet.
5.
Till den friheten befriade (frigjorde) den Smorde (Messias, Kristus) oss. Stå därför fortsatt fasta och låt inte ett nytt slavok läggas på er (låt er inte snärjas under ett slavok igen). Omskärelsen av judiska pojkar är ett tecken på Guds eviga förbund med Abraham, se 1 Mos 17:10-12. Redan på Moses tid gjorde Gud klart att det inte räckte med det fysiska tecknet – hjärtat behövde också omskäras, se 5 Mos 10:16; 30:6; Jer 4:4. 
Se (lyssna noga nu), jag Paulus säger er, om ni låter er omskäras så blir den Smorde (Messias, Kristus) till ingen nytta för er. 
Jag försäkrar er igen att den som låter sig omskäras är skyldig att fullgöra hela lagen. 
Ni som försöker bli förklarade rättfärdiga genom lagen har blivit separerade från den Smorde (Messias, Kristus). Han kan inte verka i er. Ni har förlorat (fallit ur) nåden. 
För genom den helige Anden, genom tro (förtröstan), väntar vi (hoppas vi ivrigt) på rättfärdigheten som är vårt hopp. 
För om vi är i den Smorde (Messias, Kristus) betyder omskuren eller oomskuren ingenting. Det enda som spelar någon roll är om vi har en tro som ständigt visar sig (gång på gång kommer till uttryck) genom osjälviskt utgivande kärlek. 
Ni löpte loppet väl, vem har hindrat er (gjort att ni ändrat riktning) från att följa sanningen? 
Denna övertalning (som förleder er) är inte från honom som har kallat er till friheten i Jesus. 
Det räcker med lite jäst ett litet fel, några få falska lärare för att hela degen ska jäsa (syras) hela tron ska förvrängas, eller hela församlingen bli missledd. 
Jag har förtroende för er i Herren att ni tänker på annat sätt. Men den som ständigt förvirrar er (stör er frid, rör upp era känslor), vem det nu än är, så ska han få bära sin dom. 
Syskon (bröder och systrar i tron), om jag fortfarande predikade omskärelse som några anklagar mig för, varför förföljs jag fortfarande? I så fall skulle korsets stötesten vara borta. 
Jag önskar att de som sprider oro bland er (skapar förvirring, försöker driva bort er från tron) gick hela vägen och kastrerade sig. 
För ni är kallade till (ni kallades ju på grund av) frihet, syskon (bröder och systrar i tron), men inte till den frihet som ger köttet något tillfälle som leder till en startpunkt för den gamla mänskliga naturen, utan tjäna i stället ständigt varandra genom den osjälviskt utgivande kärleken. 
För hela lagen allt vad Mose undervisade har uppfyllts i detta enda ord kan sammanfattas i budordet: ”Du ska osjälviskt och utgivande älska din nästa (din medmänniska) som dig själv.” 3 Mos 19:18 
Men om ni kontinuerligt biter och sliter i (ordagrant: biter och ”äter ner”/förtär) varandra, se då hela tiden till att ni inte uppslukas av (förbrukar; gör slut på) varandra. 
Jag säger er: vandra (gr. peripateo) hela tiden lev ständigt i Anden, så kommer ni absolut inte att ge efter för (så skulle ni aldrig vilja uppfylla) köttets begär (lust, åtrå) tillfredsställa den fallna människans fokuserade längtan och passionerade lust. 
För köttet den fallna mänskliga naturen har ständigt en stark längtan att undertrycka Anden, och Anden har ständigt en stark längtan att undertrycka köttet. De står emot varandra motarbetar varandra och ligger i konstant konflikt så att ni inte kan göra de saker ni skulle vilja. 
Men om ni leds av Anden, står (är) ni inte under lagen. Gal 3:23-25 Paulus utvecklar genom två olika uppräkningar skillnaden mellan kött och Ande. Femton onda gärningar (flera i plural och ”annat”, se vers 21) står i skarp kontrast till de nio egenskaper som kollektivt utgör Andens frukt i vers 22-23. Sättet på vilket köttets gärningar presenteras – som kan tyckas vara utan någon större struktur – visar också på den oreda som ondskan ställer till med. Andens frukt däremot är fint strukturerad i tre tripletter. 
Nu är köttets gärningar den mänskliga naturens handlingar uppenbara (välkända). De är: sexuell omoral (otukt – gr. porneia), Porneia härstammar från ett grekiskt ord för att sälja, som i sin tur kommer från ett verb som betyder ”att trafikera” och som inbegrep slavhandel. Pornografi – porneia och grafo (där det senare betyder ”något skrivet eller tecknat”) är en beskrivning av någon som säljer sin kropp. orenhet (smutsighet) här avses troligen rituell orenhet som kom av olika tillstånd som gjorde en person oren, men även ens orena ”uppblandade” tankar/sinne, lössläppthet (tygellöshet, sensualitet – gr. aselgeia) vältrande i lyx; ett sexuellt utsvävande liv i orgier; total frånvaro av avhållsamhet – den primära synden i Sodom och Gomorra, se 1 Pet 4:3; 2 Pet 2:6, 
avgudadyrkan tillbedjan av en mänskligt framställd bild, avbild, avgud eller idol, dvs. något som tar Guds rättmätiga plats, drogbruk (ockultism, trolldom – gr. pharmakeia), Det grekiska ordet för drog, medicin eller medicinsk behandling är pharmakon och kommer ursprungligen av att ge dryck med hjälp av trollformler. Ordet för apotekare är pharmakeus. Det beskrev någon som tillredde droger eller gifter och som i förlängningen även kunde kallas trollkarl. Droger användes vid hednatemplen för att försätta sig i trans fientligheter hat, avsky, bitterhet och ovänskap, gräl (kiv, ordstrider, gnabb) som orsakar splittring i sin iver och stridslystenhet, avund (avundsjuka, svartsjuka, ofördragsamhet; ordagrant: hetta – gr. zelos), vredesutbrott temperamentsfulla, okontrollerade och upprörda känsloyttringar, intriger (stridigheter, partikäbbel) rivalitet och själviska ambitioner för egen vinnings skull, splittringar (meningsskiljaktigheter, delningar, uppdelningar) som resulterar i att man lämnar någon man varit lojal mot, att man överger och agerar rebelliskt och uppviglande, falska läror (villoläror, partier – gr. haireseis) elittänkande sekter som föredrar slutenhet i grupp, 
känslor av missunnsamhet starka känslor av avund – eller svartsjuka, en illvilja som leder till en önskan att ta ifrån någon annan det den har, fyllerier (berusningsmedel – gr. methai) alkohol eller drogkonsumtion, supkalas (gr. – komoi) vilt firande som bara gick ut på att i onyktert tillstånd få sina begär tillfredsställda, se 1 Pet 4:3 och allt annat sådant (liknande saker) som jag redan nu i förväg säger er varnar er angående – precis som jag också sa förut: de som verkligen gör sig skyldiga till sådana saker rutinmässigt ger sig hän åt köttets gärningar – sexuell omoral, avgudadyrkan, hat, omåttlighet osv., se vers 19-21 ska inte ärva Guds rike (kungarike). Apg 10:42 
Men Andens frukt resultatet av Andens verk är: kärlek som är utgivande, osjälvisk och rättfärdig, glädje gr. chara – här finns roten char från det grekiska ordet för nåd (charis) med – dvs. en glädje ”som lutar sig mot” nåden, se 1 Pet 4:13, frid (ro, stillhet, vila, harmoni, helhet, endräkt) Joh 14:27, tålamod (tålighet, långmodighet, fördragsamhet, överseende, skonsamhet), vänlighet (godhet, välvilja) som på ett milt sätt bistår verkliga behov, godhet (dygd, välgörenhet) inneboende godhet och karaktärsfasthet som verkar i generositet gentemot andra, trofasthet (tro, tillit, förtröstan, övertygelse), 
mildhet (saktmod) balanserad och kontrollerad styrka som är fri från hämndlystnad och bitterhet, självbehärskning (avhållsamhet, återhållsamhet, måttlighet, nykterhet) förmågan att behärska sina känslor och impulser. Det grekiska ordet för frukt (karpos) står i singular. Den helige Ande producerar bara en sorts frukt och den presenteras här med nio komponenter där kärleken står främst. De tre första bor i den troendes hjärta, de följande tre har mer att göra med förhållandet till andra människor och de tre sista är generella inre kvaliteter för att möjliggöra ett liv i helgelse. Precis som vid uppräkningen av köttets gärningar finns inte heller här konjunktionen ”och” mellan punkterna. Detta skrivsätt (som kallas asyndeton) betonar därför slutsatsen: Mot allting sådant alla dessa egenskaper och kvaliteter i Andens frukt finns ingen lag (är inte lagen). Däremot är Moseböckernas undervisning emot varje köttslig gärning. Den som bryter mot ett enda bud är skyldig i allt, se Jak 2:10. 
Och de som tillhör den Smorde (Messias, Kristus) Jesus har korsfäst (korsfäste) sitt kött sin fallna mänskliga natur med dess lidelser (impulser) och begär (lustar, åtrå). Rom 6:6; Gal 2:20; 6:14 
Om vi lever Guds rika liv genom Anden, ska (skulle, borde) vi också marschera (följa; vandra i linje) vara synkroniserade med Anden. Här används ett annat ord för att vandra än i vers 16. Grekiskans stoicheo härstammar från ordet för ”rad” och är en militär term för att marschera i takt på raka led. Varje steg är aldrig kortare, aldrig längre, utan alltid exakt anpassat till personen framför. På samma sätt ska den troende följa den helige Ande i jämn takt. Ordet beskriver ett lärjungaskap och ett liv som rättar sig efter Jesus, under Andens ledning. 
Låt oss inte söka tom ära (förgänglig härlighet; vara egenkära/fåfänga), inte heller utmana (provocera; kalla fram sig själv – gr. prokaleo) och tävla mot varandra eller avundas (vara missunnsamma mot) varandra. Som en motpol till att leva och vandra i Anden refererar Paulus till stridigheterna som han nämner om i vers 15, och i nästa stycke ger instruktioner för, se Gal 6:1-10. Eftersom Galaterbrevet skickades som ett rundbrev till flera församlingar inom samma område, gäller uppmaningen även rivalitet mellan olika församlingar som är förödande för Jesu kropp. 
