Psaltaren.
5.
Till (för) ledaren. Beskriver någon som utmärker sig – som är strålande och framstående inom sitt område. Syftar dels på föreståndaren för tempelmusiken men även på Messias, den strålande morgonstjärnan, se Upp 22:16 och inledningen till Psaltaren. Till nechiloth (den som får ärva; blåsinstrument). En psalm sång ackompanjerad på strängar av David. Det hebreiska ordet ha-nechiloth används bara här i hela Bibeln och betydelsen är inte känd. Ordet är i plural och bestämd form. Det kan vara förknippat med ordet för flöjt (hebr. chalil). I så fall syftar det på att psalmen ska framföras med inslag av någon form av blåsinstrument. Det snarlika verbet nachal beskriver hur någon får ett arv. Fadern säger till Sonen i Ps 2:8 att begära hednafolken i arv. Den tolkningen gör den grekiska översättningen Septuaginta och den latinska Vulgata som båda skriver ”för henne som ärver”. Då åsyftas Jesu brud, församlingen, som genom honom har ett löfte om ett arv – evigt liv, se Ef 5:27; Upp 19:7; 21:9. Den grekiska översättningen Septuaginta översätter ”till slutet” istället för ”till den strålande ledaren”. ______ Både vers 2 och 3 formar varsin kiasm med Gud i centrum. Totalt finns fyra verb i dessa två verser. Strukturellt börjar och slutar vers 2 med substantiv och vers 3 med verb. Kiasmerna förstärker budskapet att mitt i lidandet finns en närvarande Gud. Endast här i vers 2 och i Ps 39:4 används det ovanliga hebreiska ordet hagig för suckan. Det beskriver en ärlig hjärtfylld bön. Ordet har samma rot som hebreiskans hagah som används i Ps 1:2 om att ”begrunda” Guds undervisning. 
Mina ord, lyssna (vänd ditt öra) till dem, Herre (Jahveh), förstå (tänk på, urskilj) min suckan (viskning). 
Ge akt (lyssna uppmärksamt) på mitt rop på hjälp, min kung och min Gud (Elohim), för det är till dig jag vädjar (faller ner på mina knän, förtröstar på att du för min talan – hebr. palal). Psalmens tre första verb står i imperativ där psalmisten önskar att Gud ska lyssna, förstå och ge akt på psalmistens rop på hjälp. Det fjärde verbet vädjar (hebr. palal) bryter mönstret och förstärker förtröstan på att Gud hör bön och kommer gripa in. Ordet är ovanligt och har betydelsen att falla ner, be och att vädja inför en auktoritet att skipa rättvisa, se Ps 106:30; Luk 18:1-5. 
Herre (Jahveh), på morgonen hör du min röst, på morgonen riktar jag mig till dig (förbereder och framlägger mina planer), och väntar (håller utkik, är som en vaktpost som aktivt spejar) på bönesvaret! Den sista delen av meningen är svår att översätta. Verbet förbereder (hebr. arak) står utan objekt. Ordet används för hur prästerna tände offeraltaret och förberedde offret, se 3 Mos 1:7; 2 Mos 40:23. Det används också om att duka ett bord, se Ps 23:5, eller strukturera och ordna i rader, se Dom 20:20. Betydelsen här är troligtvis att på morgonen då den kommande dagen struktureras med allt som ska göras, ber David om Guds hjälp, men eftersom ordet så ofta används inom tempelgudstjänsten finns även aspekten av att morgonbönen är en gudstjänst och offer som förbereds. I vers 9 beskrivs innehållet i dessa böner. 
För du är inte en Gud (El) som finner behag (har glädje) i ondska (ogudaktighet – hebr. resha), ondska (hebr. ra) kan inte bo hos dig stå under ditt beskydd. 
De högmodiga (arroganta, skrytaktiga) kan inte stå (bestå) inför dina ögon få din välsignelse, du hatar alla som gör orätt (praktiserar ondska, skadar och bryter ner). 
Du förgör den som talar inbillning (falskhet, osanning), Herren (Jahveh) avskyr den blodtörstige och svekfulle (som förför och missleder andra). 
Men vad gäller mig, på grund av din stora (överflödande) nåd (omsorgsfulla och trofasta kärlek) får jag komma till (gå in i) ditt hus. Du välkomnar mig! Jag böjer mig ner i fruktan (vördnad, beundran) mot ditt heliga tempel. 
Herre (Jahveh), led mig i din rättfärdighet (visa mig vad som är rätt), för mina fienders skull (de som ligger på lur) som väntar på ett felsteg. Gör din väg rak (jämn) för mig (visa tydligt hur du vill att jag ska leva). 
För det finns ingen pålitlighet (karaktärsfasthet) i deras lögnarens och den blodtörstiges, se vers 7 mun, deras innersta är fördärv djupaste mörker likt dödsriket, deras strupe en öppen grav, deras tunga är hal. En hal tunga är en omskrivning för lögnaktiga och smickrande ord, se Ps 12:3. Fiendernas innersta liknas också vid dödsriket Sheol. I bildspråk beskrivs vägen dit för den som faller offer för fienden. De kanar längs med en brant backe – tungan. Faller ner i en öppen grav – strupen, och landar slutligen i dödsriket – magen. 
Döm (förklara) dem skyldiga, o Gud (Elohim)! Låt deras egna planer fälla dem. Kasta ut dem, för deras överträdelser (synder, brott), eftersom de har vänt sig (gjort uppror) mot dig. 
Men glädja sig må alla de som tar skydd (sätter sitt hopp och förtröstan) till dig; låt dem jubla (höja gälla triumferande jubelrop) för evigt! Verbet ”glädja sig” står först i hebreiskan, och visar på en förvissning om utgången. Beskydda (täcka, överskugga, försvara) dem, så att de som älskar ditt namn kan fröjda sig! 
För du välsignar den rättfärdige, Herre (Jahveh), som med en stor rektangulär stridssköld med nåd (favör, välbehag, ömhet) omger (skyddar, omsluter) du honom på alla sidor. Den sista versen består av sju hebreiska ord. På samma sätt som psalmen inleddes med två kiasmer, avslutas den med en kiasm där Herrens personliga namn står centralt. 
