Apostlagärningarna.
10.
I Caesarea Maritima, vid Medelhavskusten bodde en man som hette Cornelius, en officer (centurion) vid den bataljon (kohort) som kallades den italienska bataljonen. 
Han var from och fruktade (vördade, respekterade) Gud och det gjorde även alla i hans hus. Cornelius, hans familj och de tjänare som bodde hos honom trodde på och tillbad Israels Gud, följde vissa judiska traditioner, men hade inte konverterat till judendomen. Han gav frikostigt med gåvor till det judiska folket och bad alltid (regelbundet) till Gud. Caesarea Maritima, som betyder Caesarea vid havet, var den romerska huvudstaden i Judeen och en viktig militär bas. Cornelius var en centurion (kompaniofficerare) i den romerska armén och ledde en centuria på 100 män. Ett sådant kompani bestod av 80 legionärer plus ett tjugotal icke-stridande underhållspersonal. En annan gudfruktig centurion nämns tidigare i Luk 7:5. Cornelius och hans kompani ingick i en kohort som bestod av sex centuriae (plural av centuria).  Antalet soldater i den romerska armén varierade över tid. Vid en stor förlust i Germania (nuvarande Tyskland) 9 e.Kr. förintades tre legioner och stormaktens 28 legioner minskade till 25 st. På Nya testamentets tid, efter Augustus nedskärningar 15 f.Kr., var de olika enheterna:  - Contubernium, 8 soldater som tältade/bodde ihop.  - Centuria, 100 män (80 soldater + 20 underhållspersonal).  - Kohort, 500 – 800 soldater.  - Legion, 4 800 – 5 500 fotsoldater + 120 kavallerister (10 x kohort).  Till legionen hörde också en tross, dvs. understödsförband som kunde bestå av flera tusen män och kvinnor.  Vid den här tiden var fem kohorter stationerade i Caesarea och en i Jerusalem. Flera inskriptioner visar att ett italienskt regemente Kohors II Italica fanns stationerat i den romerska provinsen Syrien 69-157 e.Kr. Även om detta datum är senare än händelserna i Apg 10 (som inträffade omkring 40 e.Kr.) bekräftar fynden att italienska förband fanns i området senare. 
En dag omkring nionde timmen (vid tretiden en eftermiddag) då han var i bön hemma i sitt hus, se vers 30 såg han tydligt i en syn, hur en Guds ängel kom in till honom och sa: ”Cornelius!” 
Han stirrade förskräckt på ängeln och frågade: ”Vad är det, herre?” Ängeln sa: ”Dina böner och dina gåvor har stigit upp till Gud som ett väldoftande offer han kommer ihåg. Generösa gåvor givna av rätt motiv och innerlig bön noteras av Gud. 
Sänd nu några män till Joppe och skicka efter en viss Simon som kallas Petrus. 
Han bor som gäst hos garvaren Simon som har ett hus vid havet.” Ängelns instruktioner är precisa. Dubbelnamnet Simon Petrus anges eftersom båda männens namn var Simon. Att arbeta med läder var ett föraktat yrke bland judarna, eftersom hanteringen med döda djur gjorde att man blev rituellt oren. Hantverket spred också en obehaglig stank och det behövdes rikligt med vatten, vilket var en orsak till att Simons hus låg vid havet. Att Petrus bor här, gjorde även honom oren. Redan här har vi en antydan om att Petrus inställning till de judiska föreskrifterna om vad som är rent och orent höll på att ändras. 
När ängeln som talat med honom var borta, kallade Cornelius till sig två av sina tjänare speciellt ord för slav som tjänade i hemmen och en soldat, som var en from man och alltid stod till hans tjänst. 
Han förklarade alltsammans för dem och sände dem till Joppe. Hamnstaden Joppe, som också benämns Jaffa, har på senare tid vuxit samman med Tel Aviv. Den ligger fem mil söder om Caesarea Maritima. En dagsmarsch var 25-30 km, så det tog två dagar att gå ner från Caesarea Maritima till Joppe. Namnet Jaffa/Joppe kommer från hebreiskans Yafo och betyder ”vacker, skön”. Namnet är logiskt om man dels tänker på att det ligger vackert vid havet och dels att detta under många tusen år varit hamnen in till Israel. Platsen är intimt förknippad med profeten Jona som reste via Jaffa när han försökte att fly bort ifrån Herrens ansikte. Nu omkring 800 år senare befinner sig Petrus på samma plats och får ett liknande uppdrag att gå till hedningarna. 
Nästa dag, medan de ännu var på väg och närmade sig staden Joppe, gick Petrus upp på taket hos Simon för att be vid sjätte timmen (mitt på dagen). 
Han blev då hungrig vilket var ovanligt och ville ha något att äta. På vardagar åt man två gånger, ett morgonmål och ett större mål mat på sen eftermiddag. Medan man gjorde i ordning maten, kom han i hänryckning (gr. ekstasis). 
Han såg himlen öppen och något som liknade en stor linneduk komma ner. Den var fäst i sina fyra hörn och sänktes långsamt ner till jorden, 
och i den fanns alla slag av jordens fyrfotadjur och kräldjur och himlens fåglar. Dessa motsvarar djuren som tas med i Noas ark, se 1 Mos 6:20. Enligt kosherlagarna i 3 Mos 11 förklarades vissa djur rena och andra orena. Nu såg Petrus dessa blandade. Rena djur som får och kor tillsammans med orena djur som svin, fladdermöss, ödlor, ormar, grodor, paddor och gamar. 
En röst kom till honom: ”Stå upp, Petrus, slakta och ät!” 
Petrus svarade: ”Nej, verkligen inte, Herre! Jag har aldrig ätit något oheligt eller orent.” 
Då sa en röst för andra gången till honom: ”Vad Gud har förklarat rent ska du inte kalla orent.” 
Detta hände tre gånger, och sedan togs duken på en gång upp till himlen. Petrus var välbekant med talet tre under himmelska samtal. Han förnekade Jesus tre gånger och bekände honom tre gånger när han blev upprättad, se Luk 22:61; Joh 21. Denna syn bekräftade vad Jesus tidigare hade sagt när han upphävt renhetslagarna och förklarade all mat ren, se Mark 7:19. Även om synen handlade om mat, verkar huvudbetydelsen röra relationen mellan jude och hedning som Gud öppnar upp, se vers 28. 
Medan Petrus undrade inom sig vad synen kunde betyda (han visste inte vad han skulle tro), kom männen som Cornelius hade sänt, fram till porten. De hade frågat sig fram till Simons hus, 
och nu ropade de och frågade om Simon som kallades Petrus var där som gäst. 
Medan Petrus funderade (resonerade fram och tillbaka) över synen, sa den helige Anden till honom: ”Se, tre män söker dig. 
Gå ner och följ med dem utan att tveka, för det är jag som har sänt dem.” 
Petrus reste sig upp, tog trappan på husets yttersida som ledde ner till innergården och gick ner till männen och sa: ”Jag är den ni söker. Av vilken orsak har ni kommit hit?” 
De svarade: ”Officeren Cornelius är en rättfärdig man som fruktar (vördar, respekterar) Gud och har gott anseende hos hela det judiska folket. Han har fått en uppenbarelse av en helig ängel att han ska skicka efter dig och höra vad du har att säga.” 
Då bad Petrus dem stiga in och tog emot dem som gäster. Nästa dag gav han sig av i sällskap med dem, och några av de judiska bröderna sex stycken, se Apg 10:45; 11:12 från Joppe följde med honom. 
Dagen därpå kom de till Caesarea efter två dagars vandring. Cornelius väntade på dem och hade samlat sina släktingar och närmaste vänner. 
När Petrus skulle gå in, kom Cornelius och mötte honom och föll ner för hans fötter och tillbad. 
Men Petrus reste upp honom och sa: ”Stå upp! Jag är också en människa.” Det är bara Gud som ska tillbes. För en jude var detta en självklarhet till skillnad från Cornelius som levde i den romerska kulturen där t.ex. kejsaren tillbads som en gud. 
Medan han samtalade med Cornelius gick han in och fann många samlade där. 
Han sa till dem: ”Ni vet att det är tabu (skamligt – gr. athemitos) för en judisk man att umgås med eller besöka en utlänning (någon från ett annat folk). Undervisningen i Moseböckerna förbjöd inte detta uttryckligen, men det var den allmänna tolkningen och uppfattningen. Ett exempel finns i Joh 18:28 där man inte ville orena sig och gå in i Herodes palats under processen mot Jesus, se även Joh 4:9. Men Gud har visat mig att man inte ska kalla någon människa ohelig eller oren. 
Därför tvekade jag inte heller att komma när ni sände bud efter mig. Så nu undrar jag av vilken orsak ni har bett mig komma?” 
Cornelius svarade: ”För fyra dagar sedan just vid den här tiden, den nionde timmen (vid tretiden på eftermiddagen) Apg 3:1, var jag här hemma och bad. Då stod plötsligt en man i skinande kläder framför mig 
och sa: ’Cornelius, Gud har hört din bön och kommit ihåg dina gåvor. 
Skicka nu bud till Joppe och be Simon som kallas Petrus att komma hit. Han är gäst i garvaren Simons hus vid havet.’ 
Då skickade jag genast bud efter dig, och det är storslaget att du kom. Jag är så tacksam att du kom hit till mig som inte är jude. Nu är vi alla här inför Gud för att höra allt som Herren har befallt dig att säga.” 
Då öppnade Petrus sin mun och sa: ”Nu börjar jag verkligen förstå att Gud inte gör skillnad på människor (inte favoriserar någon), 
utan välkomnar var och en som fruktar (respekterar, böjer sig inför) honom och gör det som är rätt (lever rättfärdigt), vilket folk han än tillhör. 
Ni känner till ordet (innehållet i budskapet) som Gud sände till Israels söner (barn), när han förkunnade de glada nyheterna (evangeliet) om frid (harmoni, lycka, välgång) genom Jesus den Smorde (Messias, Kristus), som är Herre över allt. 
Ni känner själva till (har med egna ögon sett) vad som har hänt i hela Judeen. Det började i Galileen efter omvändelse-dopet som Johannes Döparen predikade. 
Ni känner till vad som sedan hände, hur Gud smorde Jesus från Nasaret betonar Jesu mänskliga sida med helig Ande och kraft (förmåga, styrka). 2 Mos 31:2-3; Matt 13:55 Han vandrade omkring och gjorde gott (hjälpte människor utan krav på någon gentjänst) och framför allt botade (befriade) han alla som var under djävulens våld, för Gud var med honom. Ordet ’våld’ på grekiska är också en benämning på den slavmarknad där slavar såldes och köptes av olika herrar. Innan Jesus köpte oss fria var vi också bildligt talat på denna slavmarknad där olika demoniska krafter kunde utöva sitt våld mot oss, och vi var slavar under olika herrar. 
Vi kan själva vittna om allt han gjorde (berätta vad vi sett och hört honom göra) både på den judiska landsbygden och i Jerusalem. De avrättade honom genom att hänga upp honom på trä (ett kors), 
men Gud uppväckte honom på tredje dagen och lät honom bli uppenbarad (öppet synlig och identifierad), 
inte för hela folket, men för oss, som Gud redan hade valt ut att bli vittnen, vi som åt och drack med honom efter hans uppståndelse från de döda. 
Han Jesus befallde oss (en order som inte bara är en personlig åsikt, utan en order från högre ort) att predika (öppet berätta, förkunna) för folket och vittna om (framhålla, varna dem) att han Jesus är den som Gud har bestämt till att döma levande och döda. 
Om honom vittnar alla profeterna att var och en som tror på honom får syndernas förlåtelse genom hans namn.” 
Medan Petrus fortfarande talade i detta husmöte föll den helige Ande över alla som hörde ordet. 
De omvända judar (de omskurna) som hade följt med Petrus häpnade (tappade helt fattningen) över att den helige Andes fria gåva blev utgjuten också över hedningarna, 
när de hörde dem tala i tungor och prisa (upphöja, förhärliga) Gud. Händelsen kallas ibland ”hedningarnas pingst” och liknar det som skedde bland judarna på pingstdagen, se Apg 2:1-4. Petrus gör den kopplingen när han senare återberättar händelsen i Jerusalem, se Apg 11:15. Det är naturligt att detta sker i Caesarea Maritima, den romerska huvudorten, på samma sätt som Anden kom på pingstdagen i Jerusalem, judarnas huvudort. Då frågade Petrus: 
”Inte kan väl någon vägra dem vattnet så att de kan bli döpta, när de på samma sätt som vi har fått (tagit emot) den helige Ande?” 
Han beordrade dem att de skulle döpas i Jesu den Smordes (Messias, Kristi) namn. Sedan bad de honom stanna några dagar. 
