Matteus.
16.
Fariséerna och saddukéerna kom fram till honom. Detta är första gången dessa två judiska grupperingar, som hade vitt skilda uppfattningar om Guds ord, nu gemensamt kom till Jesus. De ville sätta honom på prov (fresta och fälla honom) och krävde att få se ett tecken från himlen något spektakulärt mirakel som bevisade att han var sänd av Gud. 
Han svarade: ”På kvällen säger ni: ’Det blir vackert väder, eftersom himlen är röd’, 
och på morgonen: ’I dag blir det oväder, eftersom himlen är röd och dyster.’ Ni vet hur ni ska tyda himlens utseende, men ni kan inte tyda tecknen för tiderna. 
Ett ont och trolöst släkte begär ett tecken, men inget annat tecken ska ges än Jona-tecknet.” Sedan lämnade han dem och gick sin väg. Matteus har tidigare i Matt 12:39-40 förklarat hur profeten Jonas vistelse i fiskens buk är en bild på Jesu död och uppståndelse på tredje dagen. 
När lärjungarna for över från den västra sidan till andra norra sidan sjön hade de glömt att ta med sig bröd. De lämnar Magdala i hast, glömmer ta med bröd, och beger sig i båten till norra sidan av Galileiska sjön nära Betsaida, se Mark 8:22. 
Jesus sa till dem: ”Var på er vakt (se upp) för fariséernas och saddukéernas surdeg.” Surdeg är en bröddeg som innehåller jäst och mjölksyrabakterier. Man använde oftast inte färsk jäst utan tog ett stycke jäst deg, som man sparat från förra baket, och knådade in det i den nya degen som sedan ställdes att jäsa. På samma sätt som surdegen påverkar hela degen, påverkar falska läror hela församlingen, se 1 Kor 5:8. 
Lärjungarna förstod inte vad Jesus menade. De diskuterade med varandra om fysiskt bröd och de sa: ”Det måste vara för att vi inte hade med oss bröd som han tar upp detta ämne nu.” 
Jesus märkte vad de pratade om och sa: ”Varför diskuterar ni att ni inte har något fysiskt bröd? Vilken kortvarig (liten) tro ni har! 
Förstår ni fortfarande ingenting? Kommer ni inte ihåg de fem bröden till de 5 000 och hur många mindre flätade korgar ni fick över? 12 korgar, se Matt 14:20-21. 
Eller de sju bröden till de 4 000 och hur många stora korgar ni fick över? 7 korgar, se Matt 15:37-38. 
Hur kan ni tro att jag talade om bröd? Akta er för fariséernas och saddukéernas surdeg.” 
Då förstod de att det inte var för surdeg i bröd han varnade dem, utan för fariséernas och saddukéernas lära. 
Jesus kom till området kring Caesarea Filippi. Ett hedniskt område norr om Galileen. Här finns ett av källflödena för Jordanfloden, med utsikt över en brant klippvägg med grottor där bl.a. avguden Pan tillbads. Den största grottan kallades i folkmun helvetets port och ansågs vara en portal till dödsriket. Jesus frågade sina lärjungar: ”Vem säger folket att Människosonen är?” 
De svarade: ”Några säger Johannes Döparen, andra Elia, och andra Jeremia eller någon av profeterna.” 
Han sa till dem: ”Men vem säger ni att jag är?” 
Simon Petrus svarade och sa: ”Du är den Smorde (Messias, Kristus), den levande Gudens Son.” 
Då svarade Jesus honom: ”Salig (lycklig, välsignad) är du, Simon, Jonas son. Kött och blod (någon människa) har inte uppenbarat detta för dig, utan min Fader som är i himlen. 
Jag säger dig, du är Petrus gr. Petros – en liten sten, och på denna klippa gr. Petra – en stor massiv klippa, precis som den strax utanför Caesarea Filippi ska jag bygga min församling, och dödsrikets (Hades) portar ska inte stå emot den. Det är troligt att Jesus pekar på den klippa som de står intill, och på ett praktiskt sätt illustrerar att församlingen är som en stad på ett berg, Matt 5:14, högt över all ondska. Området här vid foten av berget Hermon har ofta förknippats med ockult verksamhet. Ugaritiska lertavlor från 1200 f.Kr. kallar området ”ormens plats”. Den verkliga fienden och kampen blir snart tydlig här när Satan försöker influera Petrus att tillrättavisa Jesus och hindra hans lidande, död och uppståndelse, se vers 23. 
Jag ska ge dig nycklarna till auktoritet att stänga och öppna himmelriket (himlarnas kungarike), allt du binder (förbjuder att ske) på jorden, ska redan vara bundet (förbjudet att ske) i himlen. Allt du löser (tillåter att ske) på jorden, ska redan vara löst (tillåtet att ske) i himlen.” I Bibelns bildspråk betecknar nycklar mandat och fullmakt. Lösa och binda var termer som användes av de skriftlärda när man beslutade vad som var rätt och fel i olika situationer. I Matt 5:19 använder Jesus samma grekiska ord för lösa när han talar om att upphäva ett bud. Jesus upprepar snart frasen ”binda och lösa” igen när han undervisar alla tolv lärjungarna, se Matt 18:18. Där handlar det om att församlingsledningen har mandat att avgöra konflikter i församlingen, se Matt 18:17. Notera verbformerna där allt som du binder/löser redan ska vara bundet/löst (perfekt passiv form) i himmelen. 
Sedan gav han en strikt order till lärjungarna att inte berätta för någon att han var Jesus den Smorde (Messias, Kristus). Denna händelse inträffar ett halvår före Jesu korsfästelse. Under de drygt två år som han varit med lärjungarna har Jesus hittills bara nämnt om sin död tre gånger, men nu börjar han åter undervisa dem om detta, och tar upp det ytterligare elva gånger. 
Från den tiden började Jesus förklara för (visa) sina lärjungar att han måste gå (gå bort/iväg) till Jerusalem och lida mycket genom (utstå många lidanden från) de äldste och översteprästerna och de skriftlärda dvs. rådet, Sanhedrin i Jerusalem, som bestod av överstepräster, skriftlärda och folkets äldste och att han måste bli dödad (bortröjd, slaktad) och på tredje dagen uppstå (bli uppväckt/upprest) igen. 
Då tog Petrus honom avsides (för att samtala privat). Han tillrättavisade Jesus skarpt och sa: ”Må Gud bevara dig, Herre! Detta får inte hända dig.” 
Men Jesus vände sig om mot och inom hörhåll för lärjungarna, se Mark 8:33 och sa till Petrus: ”Gå bort (bakom mig, ur min åsyn), Satan titel på djävulen som ordagrant betyder motståndare eller åklagare. Du är ett hinder för mig (en stötesten, du vill få mig på fall), för du tänker inte Guds tankar utan mänskliga tankar (du har inte Guds perspektiv).” 
Sedan sa Jesus till sina lärjungar: ”Om någon vill följa (gå bakom) mig ska han förneka (helt tillbakavisa; säga nej till; avstå från) sig själv sin egen agenda och ta upp sitt kors och följa mig (vara/gå med mig på vägen) bli min lärjunge. Jesus hade tidigare talat om att ’ta upp sitt kors’ i samband med efterföljelse, se Matt 10:38. Nu blir orden än mer verkliga för lärjungarna, se Matt 16:21; 20:20-23. Sist i versen har grekiskan ett annat ord för att följa (nämligen akoloutheo) vars innebörd är att gå samma väg som eller vandra tillsammans på vägen med. 
För den som vill rädda (skulle vilja bevara) sitt liv, ska mista (förlora; totalt förstöra/ruinera) det, men den som mister (nu ändå skulle mista) sitt liv för min skull, han ska rädda (han är den som kommer att bevara) det. Gr. psuche betecknar både liv och själ, men måste förstås och användas utifrån sitt sammanhang i vers 25-26, se även Joh 12:25. Att ’förneka sig själv’ i vers 24 handlar inte om brist på självaktning. Jesu efterföljare har skäl till en bättre självkänsla än någon annan. Den faderskärlek Gud känner för sina barn är enorm och bygger inte på gärningar utan på barnaskap, se Gal 3:26, osv. Genom saligprisningarna visar Jesus vad det innebär att tillhöra Guds rike och få den himmelska lönen, se Matt 5:3-12. I ljuset av detta förstår vi att självförnekelsen handlar om att korsfästa sina egna själviska intressen och ambitioner och sätta Gud och hans rike främst. Samma skarpa åtskillnad görs i Matt 6:19-24 där Jesus förklarar att man inte kan tjäna både Gud och mammon. 
Vad hjälper det en människa att vinna hela världen och samtidigt förlora (förverka) sitt liv (sin själ)? Vad kan en människa ge i utbyte mot sitt liv (till lösen för sin själ)? 
Människosonen ska komma med sina änglar i Faderns härlighet (ära, majestät), och då ska han belöna (föra räkenskap med) varje människa efter hans livsstil (gärningar, vanemässiga handlande).” 
”Jag säger er sanningen (sannerligen, amen): Några av dem som står här kommer inte att möta döden förrän de har sett Människosonen komma i sitt rike.” Möjliga förklaringar på denna vers är att det syftar på pingstdagen, då den helige Ande blev utgjuten. Troligast är dock att det är en förutsägelse av nästa händelse en vecka senare, då tre av lärjungarna får se en glimt av Jesus i hans härlighet i hans rike, se Matt 17:1-8. Det kan knappast vara en förutsägelse om Jesu andra tillkommelse, eftersom Jesus aldrig gjorde anspråk på att veta tiden för detta, se Matt 24:36. Vid himmelsfärden pressade lärjungarna honom på svar om när han skulle upprätta riket, men Jesus ber dem att hellre fokusera på att vara använda här och nu, se Apg 1:6-8. 
