Apostlagärningarna.
25.
När Festus hade anlänt till provinsen från Rom reste han efter tre dagar från Caesarea Maritima, vid havet upp till Jerusalem. Caesarea Maritima var den politiska huvudstaden i den romerska provinsen Syrien, där Judeen ingick. Det var naturligt att Festus ville besöka Jerusalem, som var det religiösa och kulturella centrumet för det folk som han skulle styra över. Så hösten 60 e.Kr., tre dagar efter att han anlänt till Caesarea, beger han sig till Jerusalem. 
Det judiska ledarskapet hade inte glömt bort Paulus. Där i Jerusalem framförde översteprästerna och judarnas ledare sina anklagelser mot Paulus. De vände sig till Festus 
och bad att han skulle visa dem godheten att låta Paulus föras till Jerusalem. De planerade nämligen ett bakhåll för att döda honom på vägen. 
Men Festus svarade att Paulus hölls fången i Caesarea Maritima och att han själv snart om drygt en vecka skulle resa tillbaka dit. Festus erbjuder dem att ta upp fallet på nytt i Caesarea. 
Han sa: ”De som är ledare bland er kan följa med, och har mannen gjort något orätt kan de lägga fram sina anklagelser mot honom.” 
Festus stannade hos dem i högst åtta eller tio dagar och reste sedan ner till Caesarea. Nästa dag tog han plats på domarsätet och befallde att Paulus skulle föras in. 
När Paulus kom in blev han omringad av judarna som hade rest ner från Jerusalem, och de framförde många svåra (betungande) beskyllningar som de inte kunde bevisa. 
Paulus försvarade sig och sa: ”Varken mot judarnas lag eller mot templet eller mot kejsaren har jag begått något brott.” 
Men Festus, som ville hålla sig väl med judarna, frågade Paulus: ”Vill du komma upp till Jerusalem och dömas där inför det judiska rådet Sanhedrin i min närvaro i denna sak?” 
Paulus svarade: ”Jag står inför kejsarens domstol, och här ska jag dömas. Judarna har jag inte gjort något ont, det vet du mycket väl. 
Om jag är skyldig och har gjort något som förtjänar döden, så är jag beredd att dö. Men om det inte ligger något i deras anklagelser kan ingen utlämna mig åt dem. Nej, jag vill inte gå till Jerusalem. Jag vädjar till kejsaren!” 
Festus överlade med sitt råd och svarade sedan: ”Till kejsaren har du vädjat, till kejsaren ska du fara.” 
Några dagar senare kom kung Agrippa och hans ett år yngre syster Berenike till Caesarea Maritima, vid havet för att besöka Festus och välkomna honom som ståthållare. Herodes Agrippa II var son till Herodes Agrippa I, se Apg 12:1-2. Agrippa II var den sista av fem Herodes som omnämns i Bibeln. Han var född 27 e.Kr. och regerade över Galileen 53-66 e.Kr. Han kommer nu på besök tillsammans med sin jämnåriga syster Berenike. Båda är i trettioårsåldern. Deras relation var lite av en skandal. Enligt Josefus ryktades det att de levde i ett incestuöst förhållande. De två var även syskon till Drusilla, som var gift med den tidigare ståthållaren Felix, se Apg 24:24. Hon var dock inte kvar i Caesarea vid deras besök, eftersom hon följt med Felix tillbaka till Italien när han blev avsatt. 
Agrippa och Berenike stannade där i flera dagar, och Festus lade fram Paulus fall inför kungen. ”Här är en man”, sa han, ”som Felix har lämnat kvar som fånge. 
När jag var i Jerusalem framförde judarnas överstepräster och äldste klagomål mot honom och krävde att få honom dömd. 
Men jag svarade dem att romarna inte brukar utlämna någon innan den anklagade har mött sina anklagare ansikte mot ansikte och fått möjlighet att försvara sig mot beskyllningen. 
När de sedan kom hit, sköt jag inte upp saken utan satte mig redan nästa dag på domarsätet och befallde att mannen skulle föras fram. 
Men när hans anklagare steg fram, beskyllde de honom inte för sådana brott som jag hade väntat mig. 
Vad de hade mot honom gällde några tvistefrågor om deras egen religion och en viss Jesus som var död men som Paulus påstod (vidhöll upprepade gånger) lever. De initiala anklagelserna att Paulus hade orenat templet nämns inte, i stället är det kärnfrågan om Jesu uppståndelse som upprör de judiska ledarna, se Apg 23:6; 24:21. 
Jag visste inte hur jag skulle handla i detta fall, så jag frågade om han ville komma till Jerusalem och stå inför rätta där. 
Men Paulus yrkade på att bli kvar för att få sin sak avgjord av kejsaren som då var Nero. Därför befallde jag att han ska hållas kvar tills jag kan skicka honom till kejsaren.” 
Agrippa sa till Festus: ”Jag skulle också vilja höra den mannen.” Festus svarade: ”I morgon får du höra honom.” 
Nästa dag kom Agrippa och Berenike med pompa och ståt gr. phantasia, som ofta beskriver en högtidlig parad och trädde in i audienssalen tillsammans med befälhavarna antagligen fem stycken eftersom det fanns fem kohorter stationerade i Caesarea och stadens förnämsta män. På Festus befallning fördes Paulus in. 
Festus sa: ”Kung Agrippa, och alla ni andra församlade herrar, framför er ser ni den man som är orsak till att hela det judiska folket vänt sig till mig, både i Jerusalem och här, och högljutt krävt att han inte ska få leva längre. 
Men jag har förstått att han inte har gjort något som förtjänar döden, och då han själv har vädjat till kejsaren har jag beslutat att skicka honom dit. 
Men jag har inget specifikt att skriva om honom till min herre. Nu behöver jag er hjälp. Därför har jag ställt honom inför er och framför allt inför dig, kung Agrippa, så att jag efter den här utfrågningen har något att skriva. 
Jag ser ju ingen mening med att skicka en fånge utan att ange vad han är anklagad för.” 
