1 Moseboken.
14.
Det hände sig i de dagar då Amrafel var kung i Shinar Babylon, Arjoch var kung i Ellasar troligtvis i Mesopotamien, Kedarlaomer var kung i Elam nuvarande Iran och Tidal var kung i Gojim pluralformen av gojim används generellt för hednanationer. 
De fyra kungarna gick till krig mot fem andra kungar: Bera ”ondskans son”, kung i staden Sodom, och med Birsha ”med ondska”, kung i staden Gomorra, Shinav ”faderns prakt/glans”, kung i staden Admah, och Shemevel ”storslagen vinge/flykt”, kung i staden Tsevoim, och kungen i staden Bela – det är nuvarande Tsoar. Exakt var dessa städer låg är inte känt, men det är troligt att alla dessa fem allierade kungar och deras städer låg nära varandra i området kring nuvarande Döda havet. 
Alla dessa kom samman i Siddimsdalen, som nu (numera) är Salthavet (Döda havet) 1 Mos 13:10; 19:25. 
I 12 år tjänade de Kedarlaomer kungen i Elam, men i det 13:e året gjorde de uppror. 
Och i det 14:e året kom Kedarlaomer och de kungar, som var med honom, och de slog rafaéerna i Asterot-Karnaim och suséerna ”de rovlystna vilddjuren” i Ham troligtvis Tell Ham i närheten av Irbid i nuvarande Jordanien och eméerna ”skräck-folket”; ett resligt folkslag (jättar) i Moab, se 5 Mos 2:10-11 i Save-Kirjataim 
och horéerna (ordagrant: ”grottinvånare” – hebr. chori) på deras berg Seir sydöst om Döda havet i Edom, intill El-Paran, som är vid öknen. 
Sedan vände de om och kom till Ein-Mishpat betyder: ”rättvisans källa”, det vill säga Kadesh, och erövrade hela amalekiternas land. De slog också amoréerna som bodde i Hasason-Tamar. 
Sodoms kung drog då ut tillsammans med Gomorras kung, Admahs kung, Tsevojims kung och kungen i Bela, det vill säga Tsoar. De ställde upp sig till strid mot dem i Siddimsdalen, 
mot Elams kung Kedarlaomer, Gojims kung Tidal, Shinars kung Amrafel och Ellasars kung Arjoch – fyra kungar mot fem. 
Men Siddimsdalen var full av jordbecksgropar. Sodoms och Gomorras kungar flydde och föll då ner i dem. De andra flydde till bergsbygden. 
Så tog man de fyra segrande kungarna all egendom och all mat (proviant) som fanns i Sodom och Gomorra och tågade bort. 
De tog också med sig Abrams brorson Lot och allt han ägde, eftersom han bodde i Sodom. 
Men en som lyckats fly kom och berättade detta för Abram, hebréen. Han bodde vid amoréen Mamres terebintlund. Mamre var bror till Eshkol och Aner, och de var i förbund med Abram. 
När Abram hörde att hans broder släktingen Lot var tillfångatagen lät han sina mest erfarna män rycka ut, 318 män som var födda i hans hus, och de förföljde fienderna ända till Dan i norr. 
Den natten delade han upp sitt folk i grupper och överföll dem med sina tjänare, slog dem och förföljde dem ända till Hoba, norr om Damaskus i Syrien 
och tog tillbaka all egendom. Sin broder släkting Lot och hans ägodelar tog han också tillbaka, liksom kvinnorna och det övriga folket. 
När Abram hade kommit tillbaka efter att ha slagit Kedarlaomer och kungarna som var med honom, gick Sodoms kung ut för att möta honom i Shavedalen, det vill säga Kungadalen alldeles i närheten av Jerusalem. 
Melkisedek, kungen i Salem Jerusalem; hebr. shalem betyder frid och helhet, bar ut bröd och vin. Han var präst åt den Högste Guden (El Elion). Det hebreiska namnet Malki-zedek betyder: ”Min kung är rättfärdig”. Se även Ps 110; Heb 5:6-10; 6:20-7:28. Kopplingen mellan hans namn och staden finns också i orden ”rättfärdighet” och ”frid”. Dessa två ord återfinns ofta tillsammans, se Ps 85:11; Jes 9:7; 32:17; 48:18; 60:17. 
Och han välsignade honom och sa: ”Välsignad är Abram av Gud den Högste (El Elion), Skapare av himlarna och jorden, 
och välsignad är Gud den Högste (El Elion) som har gett dina fiender i din hand.” Och han Abram gav honom Melkisedek tionde av allt som han fört tillbaka som krigsbyte från slaget. Heb 7:4-11 
Och Sodoms kung sa till Abram: ”Ge mig folket och ta godset för dig själv.” 
Men Abram sa till Sodoms kung: ”Jag har lyft upp min hand till Herren (Jahveh) Gud den Högste (El Elion), skapare av himlarna och jorden, 
att jag inte ska ta en tråd, inte ens en rem till en sandal, eller något som är ditt, för att du inte ska säga: ’Jag har gjort Abram rik.’ 
Jag ska inte behålla något förutom det som ynglingarna (tonåringarna – hebr. naar) har ätit. När det gäller männen (hebr. enosh) som gick med mig – Aner, Eshkol och Mamre – låt dem ta sin del.” 
