4 Moseboken.
5.
Herren (Jahveh) talade till Mose och sa: 
”Befall Israels söner att de ska skicka ut från lägret alla som lider av en svår hudsjukdom (hebr. tsara, se 3 Mos 13-14) och alla som är sjuka och alla som är orena genom kontakt med någon död, 
både män och kvinnor ska ni skicka ut, utanför lägret ska ni skicka dem, så att de inte orenar lägret i vars mitt jag bor.” 
Och Israels söner gjorde så och skickade dem utanför lägret. Som Herren (Jahveh) hade talat till Mose, så gjorde Israels söner. 
Herren (Jahveh) talade till Mose och sa: 
”Tala till Israels söner: En man eller en kvinna som ska bekänna någon synd som människor brukar bekänna, som bekänner en överträdelse mot Herren (Jahveh) och denna själ är skyldig, 
då ska de bekänna sina synder som de har begått, och de ska återbetala för sin skuld fullt ut och lägga till en femtedel av värdet, och ge det till honom som de står i skuld till. 
Men om mannen saknar en återlösare till vilken betalningen för skulden kan ges, då ska återbetalningen vara Herrens (Jahvehs), ja, prästens, vid sidan av baggen för försoning, med vilken försoning ska göras för honom. 
Och varje offer av Israels söners alla heliga ting, som bärs fram till prästen ska vara hans. 
Och varje mans helgade ting ska vara hans (prästens), vad det än är som någon man ger till prästen, är det hans.” 
Herren (Jahveh) talade till Mose och sa: 
”Tala till Israels söner och säg till dem: Om en mans hustru går åt sidan och agerar otroget mot honom, 
och en man ligger med henne, och det är dolt från hennes mans ögon, blir hon hemligt orenad, och där finns inga vittnen mot henne, inte heller blir hon påkommen i akten. 
Men om han drabbas av avundsjukans ande, och han misstänker att hans hustru blivit orenad, eller om avundsjukans ande kommer över honom, och han misstänker sin hustru, fastän hon inte blivit orenad, 
då ska mannen ta sin hustru till prästen och bära fram ett offer för henne eftersom hon är misstänkt för synd kan hon inte bära fram det själv, se 4 Mos 15:30, tiondelen av en efa 22-36 liter av kornmjöl, han ska inte hälla någon olja på det och inte lägga någon rökelse på det, för det är ett matoffer för misstanke (avundsjuka) misstankeoffer, ett matoffer för åminnelse som gör att synden blir ihågkommen. Olja och rökelse förknippas ofta med fest, och detta var inte ett festligt tillfälle. Det är troligen anledningen att de inte ska med i detta offer, jfr 3 Mos 2:1. 
Och prästen ska föra henne nära och sätta henne inför Herren (Jahveh). 
Och prästen ska ta heligt vatten i ett lerkärl, och av jorden som är på marken i tabernaklet ska prästen ta och lägga det i vattnet. 
Och prästen ska sätta kvinnan inför Herren (Jahveh) och släppa ut kvinnans huvudhår kanske för att indikera att hon är rituellt oren, se 3 Mos 13:45 och lägga matoffret till åminnelse i hennes hand, det som är matoffret för avundsjuka 3 Mos 2:1, och prästen ska ha bitterhetens vatten som orsakar förbannelsen i sin hand. 
Och prästen ska låta henne avlägga en ed och säga till kvinnan: ’Om ingen man har legat med dig, och om du inte har gått åt sidan till orenhet, medan du varit under din man, ska du vara fri från detta bitterhetens vatten som orsakar förbannelse, 
men om du har gått åt sidan, medan du varit under din man, och om du blivit orenad, och om någon legat med dig förutom din man’ 
– då ska prästen låta kvinnan avlägga en förbannelsens ed och prästen ska säga till kvinnan – ’Herren (Jahveh) gör dig till en förbannelse och en svordom bland ditt folk, när Herren (Jahveh) låter din höft falla inte kunna bli gravid; höften kan vara en omskrivning (eufemism) för livmodern, kanske beskrivs ett livmoderframfall eller missfall av ett utomäktenskapligt barn och din mage svälla upp, 
och detta vatten som förorsakar förbannelsen ska vara i dina tarmar och få din mage att svälla upp och din höft att falla inte kunna bli gravid’, och kvinnan ska säga: ’Amen, amen.’ Dvs. instämma och hålla med. 
Och prästen ska skriva denna förbannelse i en bok (bokrulle), och han ska tvätta den i bitterhetens vatten. 
Och han ska låta kvinnan dricka bitterhetens vatten som orsakar förbannelsen, och vattnet som orsakar förbannelsen ska gå in i henne och bli bittert. 
Och prästen ska ta misstankens (avundsjukans) matoffer misstankeoffret ur kvinnans hand och ska vifta matoffret inför Herren (Jahveh) och ta det till altaret. 
Och prästen ska ta en handfull av matoffret, som påminnelse (minnesdelen) av det, och göra det till rök på altaret, och därefter ska han låta kvinnan dricka av vattnet. 
Och när han har låtit henne dricka vattnet, då ska det visa sig om hon är orenad och har agerat otroget mot sin man, genom att vattnet som orsakar förbannelsen kommer in i henne och blir bittert och hennes mage sväller upp och hennes höft faller hon kan inte bli gravid; kanske beskrivs livmoderframfall eller missfall av ett utomäktenskapligt barn, se vers 21, och kvinnan ska bli en förbannelse bland sitt folk. 
Men om kvinnan inte är orenad, utan ren, då ska hon bli rentvådd och ska bära säd. Märkligt nog används ordet säd här, trots att det är mannens säd som befruktar kvinnans ägg. 
Detta är undervisningen om avundsjuka, när en kvinna går åt sidan, medan hon är under sin man, och blir orenad, 
eller när avundsjukans ande kommer över mannen och han är avundsjuk över sin hustru, då ska han sätta hustrun inför Herren (Jahveh) och prästen ska verkställa denna instruktion (undervisning, Torah) över henne. 
Mannen ska vara ren från sin synd och den kvinnan ska bära sin egen synd.” 
