Jeremia.
22.
Så Herren sa till mig Jeremia: Gå ner från templet, som ligger på högre höjd till Juda kungs palats i Jerusalem och tala där detta ord: 
Säg: Lyssna, du Juda kung troligtvis Jojakim, Sydrikets 18:e regent, som sitter på Davids tron. Du och ditt hov och ditt folk, de som går in genom dessa portar, måste lyssna till vad Herrens (Jahvehs) ord säger. 
Så säger Herren (Jahveh): Döm rättfärdiga domar. Befria dem som plundras av förtryckare. Utnyttja inte och var inte hård mot (misshandla och kränk inte) invandraren, de faderlösa och änkan de svagaste i samhället. Spill inte oskyldigt blod på denna plats. 
Om ni är noggranna med att följa denna befallning, ska kungar som sitter på Davids tron och som har hästar och vagnar, fortsätta att färdas genom portarna på detta palats, följda av sitt hov och sitt folk. 
Men om ni inte lyssnar till dessa ord, avlägger jag en ed vid mig själv, förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh), att detta hus ska bli en ödeplats. 
Så säger Herren (Jahveh) om Juda kungs hus: Du är som Gilead för mig, Libanons huvud, likväl ska jag med säkerhet göra dig till en öken, städer som är obebodda. 
Och jag ska förbereda fördärvare mot dig, varje man med sitt vapen, och de ska hugga ner dina utvalda cedrar och kasta dem i elden. 
Och många folkslag ska gå förbi denna stad och de ska säga varje man till sin granne: ”Varför har Herren (Jahveh) gjort detta mot denna stora stad?” 
Och man ska svara: ”Eftersom de övergav Herren deras Guds (Jahveh Elohims) förbund och tillbad andra gudar och tjänade dem.” 
Gråt inte för de döda, sörj honom inte, utan gråt ljudligt för honom som går iväg, för han ska inte mer återvända, inte se landet där han föddes. De döda syftar på Sydrikets kung Jehoachaz som dog 609 f.Kr. i ett slag mot Egypten. Den som går iväg är Jochanan som skickades i exil till Egypten av farao Necho. 
Så säger Herren (Jahveh) till Shallum, Josias (hebr. Joshijahos) son, Juda kung, som regerade i Joshijahos sin fars ställe och som gick ut från denna plats: Han ska inte mer återvända hit, 
utan på den plats dit han blir ledd i fångenskap, där ska han dö och han ska inte mer se detta land. 
Ve över honom som bygger sitt hus i orättfärdighet och sina kammare genom orättvisa, som använder sin grannes tjänster utan ersättning och inte ger honom hans lön. 
Som säger: ”Jag ska bygga mig ett stort hus och rymliga rum” och hugger ut åt sig fönster och gör dess tak med cederträ och målar med cinnober (en röd färg). 
Ska du regera som kung, eftersom du strävar efter att utmärka dig med cederträ? Din far Josia åt och drack och gjorde det som var rätt och rättfärdigt, varpå det var väl med honom. 
Han dömde i de fattigas och behövandes sak och det var väl. Är inte detta att känna (vara intimt förtrogen med) mig? förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh). 
Men du har inte ögon och hjärta för annat än din girighet och till utgjutandet av oskyldigt blod, och till förtryck och över våld – till att göra det. 
Därför säger Herren (Jahveh) så angående Jojakim (hebr. Jehojaqim), Josias son, Juda kung: De ska inte sörja över honom: ”Ve, min bror!” Eller: ”Ve, min syster!” De ska inte sörja över honom: ”Ve, herre!” Eller: ”Ve hans ära!” 
Han ska bli begravd med en åsnas begravning, släpad och bortkastad bortom Jerusalems portar. 
Gå upp till Libanon i norr längs vid kusten och ropa och lyft upp din röst i Bashan Golanhöjderna i norr och ropa från Avarim i öst – Avarim är bergskedjan nordost om Döda havet med toppen Nebo där Mose fick se löfteslandet, se 5 Mos 32:49, eftersom alla dina älskare är fördärvade. 
Jag talar till dig i din rikedom, men du säger: ”Jag vill inte lyssna.” Detta har varit ditt sätt sedan din ungdom, att du inte lyssnar till min röst. 
En vind metafor för Guds dom ska valla (hebr. raah) föra bort alla dina vallare (herdar – hebr. raah) och dina älskare ska gå i fångenskap, då ska du med säkerhet skämmas och bli förvirrad av all din ondska (hebr. raah). 
Du som bor på ett Libanon, som bygger ditt bo i cedrarna, hur ska du inte jämra dig (stöna av smärta) när smärtorna kommer över dig, som hos en föderska! Jerusalems kung i sitt palats liknas vid en fågel som har sitt trygga näste i Libanons ståtliga cedrar, se även vers 6-7 och Ob 1:3-4. 
Jag lever, förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh). Trots att Konjaho kortform för Jojakin (hebr. Jehojachin), Sydrikets 19:e regent, se 1 Krön 3:1, Jojakims (hebr. Jehojaqims) son, var signetringen på min högra hand ska jag rycka bort honom därifrån, 
och jag ska ge dig i deras hand som söker din själ (ditt liv) och i handen på dem som du är rädd för, i Nebukadnessars, Babels kungs, hand och i kaldéernas hand. 
Och jag ska kasta ut dig och din mor som födde dig, till ett annat land där ni inte föddes och där ska ni dö. 
Men till landet som de längtar efter att återvända, dit ska de inte återvända. 
Är den mannen Konjaho en föraktad avgud som man slår i bitar? Är han ett kärl (redskap, en figurin) till ingen nytta (utan skönhet)? Varför är de utkastade, han och hans säd, och utkastade till landet som de inte känner? 
Land, land, land – hör Herrens (Jahvehs) ord! 
Så säger Herren (Jahveh): Skriv åt dig denne man barnlös, en man som inte har framgång i sina dagar, ingen av hans säd ska ha framgång, sitta på Davids tron eller regera vidare i Juda. 
