5 Moseboken.
17.
Du ska inte offra till Herren (Jahveh) din Gud (Elohim) en oxe eller ett får som har något lyte och inget annat (ordagrant allt eller alla) ont föremål, för det är en styggelse mot Herren (Jahveh) din Gud (Elohim). 3 Mos 22:17-25 
Om man i er mitt inom dina portar i de städer som Herren (Jahveh) din Gud (Elohim) har gett er, finner en man eller kvinna som gör det som är ont i Herren (Jahveh) din Guds (Elohims) ögon, i överträdelse av hans förbund, 
och har gått och tjänat andra gudar och tillbett dem eller solen eller månen eller någon annan av himlarnas härar, som jag har befallt er att låta bli 5 Mos 4:19, 
och det berättas för dig och du hör det, då ska du noga efterforska och om det är sant och saken är säker, att en sådan styggelse har skett i Israel, 
då ska du föra fram den mannen eller kvinnan, som har gjort denna onda sak till dina portar – den mannen eller kvinnan – och du ska stena dem med stenar så att de dör. 
Utifrån (ordagrant över munnen) på två vittnen eller tre vittnen, ska den som ska dö dödas. Utifrån (ordagrant över munnen) ett vittne ska han inte dödas. 4 Mos 35:30 
Vittnets hand ska vara den första som dödar honom (som kastar den första stenen) och därefter hela folkets händer som kastar så många stenar som krävs för att fullständigt döda. Så ska du ta bort ondskan från din mitt. Nu kommer en sektion fram till och med kapitel 19 som handlar om Israels ledarskap. Det följer en kiasm med graden av helighet: domare, kung/profet, leviter och centralt prästerna:  A Rättsväsendet – svårare rättsliga fall, 5 Mos 17:8-13   B Kung – men olikt andra nationer, 5 Mos 17:14-20     C Leviter, 5 Mos 18:1-2       D Präster, 5 Mos 18:3-5     C Leviter, 5 Mos 18:6-8   B Profeter – olikt andra nationer, 5 Mos 18:9-22 A Rättsväsendet – fristäder, 5 Mos 19 
Om det kommer fram ett ärende som är för svårt för dig att döma, mellan blod och blod mord och dråp – medvetet eller olyckshändelse, se 2 Mos 21:18-21, mellan påstående och påstående (där ord står mot ord) och mellan slag och slag (där någon har slagit eller spottat på), liksom kontroversiella frågor inom dina portar. Då ska du resa dig upp och gå upp till platsen som Herren (Jahveh) din Gud (Elohim) ska visa dig. 5 Mos 12:4-7 
Du ska komma till prästerna och leviterna och till domarna, som ska finnas i dessa dagar, och du ska fråga och de ska berätta (tala om, avkunna) domen för dig. 
Och du ska göra i enlighet med innebörden i domen (ordagrant: och du ska göra munnens ord), som de berättar för dig från den plats som Herren (Jahveh) ska utvälja, och du ska vara noga med att i allt göra i enlighet med det som de undervisar dig. 
I enlighet med undervisningen (hebr. torah) som de lär ut till dig och i enlighet med domslutet som de avkunnar för dig, ska du göra. Du ska inte vika av från domen som de berättar för dig (upplyser dig om), varken åt höger eller åt vänster. 
Den man som är arrogant (stolt) och inte lyssnar på prästen som står och betjänar inför Herren (Jahveh) din Gud (Elohim), eller till domaren, den mannen ska dö, och du ska utrota ondskan från Israel. 
Hela (allt) folket ska höra och frukta och inte vidare vara arroganta (stolta). Här finns flera begränsningar och en uppmaning. Detta var unikt för Israel, andra omgivande riken hade inte den här typen av restriktioner. Israeliternas kung skulle vara en landsman, inte ha för stor militär makt (samla många hästar), inte ha många fruar och samla på sig en egen stor rikedom. Den sista och femte punkten är att göra en egen personlig kopia av Moseböckerna och dagligen läsa den, det är en uppmaning att låta Guds undervisning få bli personlig. Flera av dessa råd kan även appliceras på troende idag, se 1 Pet 2:9. 
När ni kommer till landet, som Herren er Gud (Jahveh Elohim) har gett till er, och ska inta det, och ska bosätta er där, och ni då säger: ”Jag ska sätta en kung över mig som alla folk runtomkring mig” 1 Sam 8:5, 20, 
då ska du verkligen se till (vara noga med) att du sätter en kung över dig som Herren din Gud (Jahveh Elohim) utväljer. En av dina egna bröder ska du göra till kung över dig. Du får inte sätta en främling över dig, en som inte är din broder. Detta pekar profetiskt på Jesus, Messias, som ska vara en kung efter Davids ätt, se Matt 1:6; Luk 3:31. Han är därmed en broder. 
Dock (detta gäller), han ska inte samla hästar i mängd åt sig Jes 2:7-9, inte heller få folket att återvända till Egypten för att skaffa många hästar 1 Kung 10:26. Som Herren (Jahveh) med betoning har sagt till er: ”Ni ska aldrig mer gå tillbaka denna väg.” 
Inte heller ska han ta sig många hustrur, för att hans hjärta inte ska vända sig bort tappa fokus på Herren – här är Salomo ett tragiskt exempel, se 1 Kung 11:1-13. 2 Mos 34:16; 5 Mos 7:3 Inte heller ska han samla stora mängder silver och guld till sig själv 1 Kung 10:14-25. Det är inte hästarna, silvret eller guldet i sig som är problemet, utan myckenheten av dessa rikedomar och risken att då förtrösta mer på dessa än på Gud, se Matt 6:33. 
Det ska vara så att när han sitter på tronen i sitt kungarike, ska han skriva ner åt sig själv en kopia av denna undervisning (instruktion; hebr. Torah – de fem Moseböckerna) i en egen bok, från den originalet som finns hos prästerna, leviterna. 
Den ska alltid, ständigt vara med honom och han ska läsa i den varje dag hela sitt liv, så att han lär sig att frukta (vörda) Herren sin Gud (Jahveh Elohim) för att kunna hålla (följa, lyda) alla de ord som finns i denna undervisning och hålla sig till förordningarna hebr. chuqim – förordningar, ordagrant ”saker inristat” vilket indikerar permanenta oföränderliga lagar och göra (genomföra) dem. 
Då blir inte hans hjärta upphöjt över hans bröder och han viker inte av från budorden (de tydliga befallningarna), varken till höger eller till vänster. Till slut kan det göra hans dagar fler i hans kungarike, hans och hans barns, mitt i Israel. 2 Sam 7:16 Israels kung får inte diktera sina egna lagar som andra kungar utan måste lyda och underordna sig Guds undervisning och instruktioner! Detta är en beskrivning även på Jesus som inte gör något som Fadern inte har talat om för honom, se Matt 5:17; Joh 8:28-29. 
