1 Kungaboken.
22.
Och det fortsatte tre år utan krig mellan Aram och Israel. 
Och det skedde i det tredje året efter freden, se 1 Kung 20:34 att Jehoshafat, Juda kung Sydrikets 4:e regent, kom ner från Jerusalem som ligger högt till Israels kung i norr; Ahab var Nordrikets 7:e kung. 
Och Israels kung sa till sina tjänare: ”Vet ni att Ramot-Gilead är vårt, och vi är passiva och tar det inte ur Arams kungs hand?” 
Och han sa till Jehoshafat: ”Vill du gå med mig till Ramot-Gilead och strida?” Och Jehoshafat sa till Israels kung Ahab: ”Jag är som du, mitt folk som ditt folk, mina hästar som dina hästar.” 
Och Jehoshafat sa till Israels kung Ahab: ”Fråga först (i dag), jag ber dig, om ett Herrens (Jahvehs) ord.” 
Och Israels kung Ahab samlade ihop profeterna, omkring 400 män och sa till dem: ”Ska jag gå mot Ramot-Gilead och strida eller ska jag avstå?” Och de sa: ”Gå upp för Herren (Jahveh) ska ge det i kungens hand.” 
Men Jehoshafat sa: ”Finns det inte någon Herrens (Jahvehs) profet här så att vi kan fråga honom?” 
Och Israels kung Ahab sa till Jehoshafat: ”Det finns en man genom vilken vi kan fråga Herren (Jahveh), men jag hatar honom för han profeterar inte gott om mig utan ont, Mika (hebr. Michajho), Imlas son.” Och Jehoshafat sa: ”Låt inte kungen säga så.” 
Och Israels kung Ahab kallade på en kammarherre och sa: ”Hämta Mika, Imlas son, snabbt.” 
Och Israels kung Ahab och Jehoshafat, Juda kung, satt var och en på sin tron smyckade i sina dräkter, på en tröskplats vid öppningen till Samariens port, och alla profeter profeterade för dem. 
Och Sidkia (hebr. Tsidqijaho), Kenaans son, gjorde sig horn av järn och sa: ”Så säger Herren (Jahveh): Med dessa ska du stånga araméerna tills de blir förtärda.” 
Och alla profeter profeterade och sa: ”Gå upp till Ramot-Gilead och segra, för Herren (Jahveh) ska ge det i kungens hand.” 
Och budbäraren som gick och kallade på Mika talade till honom och sa ”Se, profeternas ord förkunnar gott till kungen med en mun, låt ditt ord, jag ber dig, bli som orden från en av dem och tala gott.” 
Och Mika sa: ”Herren (Jahveh) lever, vad Herren (Jahveh) säger till mig det ska jag tala.” 
Och när han kom till kungen sa kungen till honom: ”Mika, ska vi gå till Ramat-Gilead och strida eller ska vi avstå?” Och han svarade honom: ”Gå upp och segra, och Herren (Jahveh) ska ge det i kungens hand.” 
Och kungen sa till honom: ”Hur många gånger ska jag be dig att tala till mig inget annat än sanningen i Herrens (Jahvehs) namn?” 
Och han sa: ”Jag såg hela Israel förskingrat på bergen, som får som inte har någon herde, och Herren (Jahveh) sa: Dessa har ingen herre, låt dem återvända var och en till sitt hus i frid (shalom).” 
Och Israels kung Ahab sa till Jehoshafat: ”Sa jag inte till dig att han inte skulle profetera gott om mig, utan ont?” 
Och han sa: ”Därför, lyssna du till Herrens (Jahvehs) ord. Jag såg Herren (Jahveh) sitta på sin tron, och alla himlarnas härskaror stod hos honom på hans högra och på hans vänstra. 
Och Herren (Jahveh) sa: ”Vem ska locka Ahab så att han går upp och faller vid Ramot-Gilead. Och en sa: På detta sätt, och en annan sa: På det här sättet. 
Och det kom fram en ande och stod inför Herrens (Jahvehs) ansikte och sa: Jag ska locka honom. 
Och Herren (Jahveh) sa till honom: Med vad? Och han sa: Jag ska gå fram och ska bli en lögnens ande i alla hans profeters mun. Och han sa: Du ska locka honom och ska även lyckas, gå iväg och gör så. 
Och se nu, Herren (Jahveh) har lagt en lögnens ande i munnen på alla dessa profeter och Herren (Jahveh) har talat ondska om dig.” 
Och Sidkia (hebr. Tsidqijaho), Kenaans son, kom nära och slog Mika på kinden och sa: ”Vilken väg gick Herrens (Jahvehs) Ande från mig till att tala till dig?” 
Och Mika sa: ”Se, du ska se det den dag när du ska gå in i det inre rummet och gömma dig själv.” 
Och Israels kung Ahab sa: ”Ta Mika och bär tillbaka honom till Amon, stadens borgmästare och till Joash, kungens son, 
och säg: Så säger kungen: Sätt denne man i fängelse och ge honom förtryckets bröd och förtryckets vatten till dess jag kommer tillbaka i frid.” 
Och Mika (hebr. Michajho) sa: ”Om du alls återvänder i frid har Herren (Jahveh) inte talat genom mig.” Och han sa: ”Hör ni folk, allesamman.” 
Och Israels kung Ahab och Jehoshafat, Juda kung, gick upp till Ramat-Gilead. 
Och Israels kung sa till Jehoshafat: ”Jag ska förklä mig själv och gå ut i striden, men sätt på dig din (kungliga) klädnad.” Och Israels kung förklädde sig själv och gick ut i striden. 
Och kung Aram hade befallt de 32 ledarna för hans vagnar och sagt: ”Strid (duellera) inte med liten eller stor förutom med Israels kung.” 
Och det skedde när vagnsledarna såg Jehoshafat att de sa: ”Säkert är det Israels kung” och de vände och stred med honom och Jehoshafat skrek. 
Och det skedde när vagnsledarna såg att det inte var Israels kung, att de vände tillbaka från att jaga honom. 
Och en man drog sin båge på måfå och träffade Israels kung mellan de hängande nedre plåtarna i en skarv och bröstpansaret. Därför sa han till föraren av sin vagn: ”Vänd din hand och bär mig ut från hären för jag är svårt skadad.” 
Och striden ökade den dagen och kungen stod i sin vagn mot araméerna och dog på kvällen, och blodet rann ut från hans sår i botten på vagnen. 
Och det gick ett rop genom armén när solen gick ner och sa: ”Var man till sin stad och var man till sitt land.” 
Så dog kungen och fördes till Samarien och de begravde honom i Samarien. 
Och de tvättade vagnen vid Samariens vattencistern och hundarna slickade upp hans blod, och skökorna tvättade sig där, enligt Herrens (Jahvehs) ord som han talat. 
Och vad mer Ahab sa och allt som han gjorde och elfenbenshuset som han byggde och alla städer som han byggde är nedskrivet i Israels kungars krönika. 
Och Ahab sov med sina fäder och Achasja (hebr. Achazijaho), hans son, regerade i hans ställe. 
Och Jehoshafat, Asas son, började regera över Juda i Israels kung Ahabs 4:e år. 
Jehoshafat var 35 år när han började regera och han regerade 25 år i Jerusalem. Och hans mors drottningmoders namn var Azova, Shilchis dotter. 
Och han vandrade på alla sin far Asas vägar, han vände inte bort från dem och gjorde det som var rätt i Herrens (Jahvehs) ögon. 
Dock blev inte de höga platserna borttagna, folket offrade fortfarande offer på de höga platserna. 
Och Jehoshafat hade fred (shalom) med Israels kung. 
Och vad mer Jehoshafat gjorde och hans makt som han visade och hur han krigade, det är nedskrivet i Juda kungars krönika. 
Och kvarlevan av de manliga tempelprostituerade (hebr. qadesh) som fanns kvar under hans far Asas dagar, körde han ut ur landet. 
Och det fanns ingen kung i Edom, en ställföreträdare var kung. 
Jehoshafat gjorde Tarshishskepp för att gå till Ofir söderut från Aqabaviken – östra Afrika eller kanske Indien efter guld, men de for inte, för skeppen gick sönder i Etsjon-Gever hamnstad kring Eilat/Aqaba, kanske Korallön 13 km söder om Eilat. 
Vid den tiden sa Achasja (hebr. Achazijaho), Ahabs son, till Jehoshafat: ”Låt mina tjänare gå med dina tjänare på skeppen.” Men Jehoshafat ville inte. 
Och Jehoshafat sov med sina fäder och blev begravd med sina fäder i sin far Davids stad, och Jehoram hans son regerade i hans ställe. 
Achasja, Ahabs son, började regera över Israel i Samarien i Juda kung Jehoshafats 70:e år och han regerade två år över Israel. 
Och han gjorde det som var ont i Herrens (Jahvehs) ögon och vandrade på sin fars vägar och på sin mors vägar och på Jerovan, Nevats sons vägar. Därigenom fick han Israel att synda. 
Och han tjänade Baal och tillbad honom och provocerade Herren (Jahveh), Israels Gud (Elohim), i likhet med allt som hans far Ahab hade gjort.
