2 Moseboken.
3.
Mose vallade fåren åt sin svärfar Jetro (hebr. Jitro), som var präst i Midjan. En gång drev han fåren bortom öknen och kom till Guds (Elohims) berg Horeb (hebr. Chorev) annat namn på Sinai berg. Mose är nu 80 år, han lämnade Egypten vid 40-års ålder och har vallat sin svärfars får sedan dess, se Apg 7:30. Chorev delar rot med ordet för torr/öde (hebr. charev), vilket indikerar att berget och området är öken. Ordet delar även rot med ordet cherev som betyder svärd. Det får en djupare innebörd då vi vet att Guds ord beskrivs som ett svärd (Heb 4:12) och det var på detta berg som Gud senare skulle ge dem undervisningen, Torah, som är den grundläggande delen av Guds ord. 
Herrens ängel (utsände budbärare) uppenbarade sig för honom i en eldslåga mitt i en törnbuske. Den som talar ur busken kallas både Herrens ängel och Gud. En allmänt accepterad uppfattning är att det är Jesus preinkarnerad, dvs. Jesus som uppenbarar sig som en Herrens ängel innan han tar mänsklig gestalt. Mose tittade och såg att törnbusken brann av elden, men törnbusken blev inte förtärd. 
Så Mose sa (tänkte för sig själv): ”Jag går dit (lämnar flocken) för att se denna märkliga syn! Varför brinner inte törnbusken upp?” 
När Herren såg att han gick för att se efter, ropade Gud till honom ur törnbusken: ”Mose! Mose!” Han svarade: ”Här är jag.” Det hebreiska ordet för törnbuske är seneh, snarlikt Sinai. Ordet används bara här och i 5 Mos 33:16. Den exakta arten på busken är inte känd, men ordet beskriver en buske med taggar. Antagligen är det ett mindre akaciaträd, samma träslag som Mose senare får instruktionen att använda som material för tabernaklet, förbundsarken och skådebrödsbordet, se 2 Mos 25:10, 23; 26:15. Törne är förknippat med det mänskliga och förbannelsen, se 1 Mos 3:18, men genom historien vänder Gud på den förbannelsen. Mose får se Gud ta sin boning i en oansenlig törnbuske och senare manifestera sin närvaro i förbundsarken av akaciaträ. Finalen sker då Jesus, krönt med en törnekrona, bär världens synd på korset. 
Gud sa: ”Kom inte närmare! Ta av dig dina sandaler, för den plats du står på är helig mark.” Det är på grund av Guds närvaro som det blir en helig, en från världen avskild, plats. 
Han fortsatte: ”Jag är din fars Gud, Abrahams Gud, Isaks Gud och Jakobs Gud.” Då dolde Mose sitt ansikte, för han var rädd för att se på Gud. 
Herren sa: ”Jag har verkligen sett (det har inte undgått mig) hur mitt folk plågas i Egypten. Jag har hört deras klagorop, på grund av deras slavdrivare. Jag känner väl till deras lidande. 
Därför har jag kommit ner för att befria dem från egyptierna och föra upp dem från detta land till ett land som både är gott och rymligt och som flödar av mjölk och honung, det område där det nu bor kanaanéer, hettiter, amoréer, perisséer, hivéer och jevuséer. Trots egentligen ogynnsamma förhållanden med hög luftfuktighet och hetta har Israel drastiskt ökat sin mjölkproduktion sedan 1950-talet, då en ko i genomsnitt producerade 4 000 liter mjölk per år, till otroliga 12 000 liter de senaste åren. Varje år på kvällen som inleder veckohögtiden shavuot (pingsten på våren) släpps ”mjölk- och honungsrapporten” från den israeliska statistiska centralbyrån. Israel är det land i världen som leder statistiken överlägset med över 30% över USA som kommer på andra plats. En israelisk ko producerade 2019 i genomsnitt 11 852 liter mjölk per år, medan motsvarande siffra i Sverige var omkring 9 000 liter. Genomsnittet i Europa var 6 000 liter och i Indien 1 000 liter. 
Se, israeliternas rop har nått mig, och jag har också själv sett hur egyptierna förtrycker (torterar) dem. 
Därför ska du gå nu, så jag kan sända dig till farao och du ska föra mitt folk, israeliterna, ut ur Egypten.” Nu följer en dialog mellan Mose och Gud. Mose kommer med fyra ursäkter till varför han inte vill gå och till sist säger han rent ut, sänd någon annan, se 2 Mos 4:13. 
Men Mose sa till Gud: ”Vem är jag, att jag skulle gå till farao och att jag skulle föra israeliterna ut ur Egypten?” 
Gud svarade: ”Jag ska verkligen vara med dig (jag är med nu och kommer alltid att vara med dig). Detta ska vara tecknet för dig att jag har sänt dig: När du har fört folket ut ur Egypten, ska ni tjäna Gud på detta berg.” Detta är inledningen till Guds förklaring av sitt namn. Det viktiga är inte tjänarens kvalifikationer, utan vem Gud är och att han är med sin tjänare, då är inget omöjligt. 
Men Mose sa till Gud: ”Anta att jag skulle gå till israeliterna och säga: ’Era fäders Gud har sänt mig till er’, och de frågar mig: ’Vad är hans namn?’ Vad skulle jag svara dem?” 
Gud sa till Mose: ”JAG ÄR den JAG ÄR (jag har alltid varit närvarande, jag är det nu och kommer alltid att vara det). Du ska säga så här till israeliterna: ’JAG ÄR har sänt mig till er.’ ” 
Gud sa också till Mose: ”Så här ska du säga till israeliterna: ’Herren (Jahveh), era fäders Gud (Elohim) – Abrahams Gud, Isaks Gud och Jakobs Gud – har sänt mig till er.’ Detta är mitt namn för evigt, och så ska jag åkallas från släkte till släkte. 
Gå nu och kalla samman Israels äldste och säg till dem: ’Herren (Jahveh), era fäders Gud (Elohim) – Abrahams, Isaks och Jakobs Gud (Elohim) – har uppenbarat sig för mig och sagt: Jag har sett vad som händer er i Egypten, 
och jag har beslutat att föra er bort från förtrycket i Egypten upp till kanaanéernas, hettiternas, amoréernas, perisséernas, hivéernas och jevusiternas land. Till ett land som flödar av mjölk och honung.’ 
De Israels äldste kommer att lyssna på dig. Sedan ska du och Israels äldste gå till den egyptiska kungen och säga: Herren (Jahveh), hebréernas Gud, har visat sig för oss. Vi ber dig om tillåtelse att gå tre dagsresor in i öknen och offra åt Herren vår Gud. 
Men jag vet redan att Egyptens kung inte kommer låta er gå frivilligt. Nej, inte ens av en mäktig hand någon mänsklig armé. 
Så jag ska sträcka ut min hand och slå Egypten med en serie av iögonfallande tecken. Sedan ska han släppa er. 
Jag ska göra så att egyptierna kommer att behandla detta folk som är mitt folk väl. När ni lämnar Egypten ska ni inte gå därifrån tomhänta. 
Varje hebreisk kvinna ska fråga sin egyptiska grannfru, och andra kvinnor som råkar vara i hennes hus, efter föremål av silver och guld och även kläder. Dessa ska ni klä era söner och döttrar med. På det sättet ska ni plundra egyptierna på det som tillhör er, det som undanhållits er genom slaveriet.” 
