2 Moseboken.
39.
Och från blått och purpur och scharlakansrött gjorde de broderade kläder för tjänst i det heliga och gjorde heliga kläder till Aron som Herren (Jahveh) befallt Mose. 
Och han Betsalel, se 2 Mos 38:22 gjorde efoden av guld, blått och purpur och scharlakansrött och fint tvinnat linne. 
Och de hantverkarna eller specifikt Betsalel och Oholiav, se 2 Mos 36:1-2; 38:23 hamrade ut guldet till tunna plattor och skar det till trådar (tunna guldtrådar – hebr. patil) för att arbeta in det i det blå garnet och i det purpurfärgade garnet och i det scharlakansröda garnet och i det fina linnet, en skicklig hantverkares arbete. 
De gjorde axelstycken för den, sammanfogade, i de två ändarna var den sammanfogad. 
Och de skickligt vävda banden som var på den, som man fäster den med, var av samma stycke och likadant arbete, av guld, av blått och purpur och scharlakansrött och fint tvinnat linne, som Herren (Jahveh) befallt Mose. 
Och de bearbetade onyxstenarna och infattade dem i guld och graverade dem som man gör med en signetring, efter namnen på Israels söner. 
Och han satte dem på efodens axelstycken, för att vara minnesstenar till Israels söner, som Herren (Jahveh) befallt Mose. Vers 8-21 är en repris av 2 Mos 28:15-28 nästan ordagrant, förutom lite verbformer och vers 16 (jfr med 2 Mos 28:23) som nämner de två infattningar av guld och avslutningen i vers 21 som nämner ”som Herren befallt Mose”. 
Och han gjorde bröstskölden, en skicklig hantverkares arbete, på samma sätt som arbetet med efoden, av guld, av blått och purpur och scharlakansrött och fint tvinnat linne. 
Den var kvadratisk, de gjorde bröstskölden dubbel, en spann var dess längd och en spann var dess bredd 23 x 23 cm, dubbel. 
Och de satte på den fyra rader med stenar. En rad med 1 karneol röd sten – hebr. odem, 2 topas olivgrön, gulaktig 3 och smaragd hebr. bareqet (från baraq att glittra, reflektera); ordet används bara här och i 2 Mos 28:17, den första raden. 
Och den andra raden, 4 en karbunkel, 5 en safir ”en blå sten”; himmelsblå 6 och en kalcedon. 
Och den tredje raden, 7 en hyacint mörkröd, lila – hebr. leshem förekommer bara här och i 2 Mos 28:19, 8 en agat hebr. shevo förekommer bara här och i 2 Mos 28:19 9 och en ametist purpur och violett – hebr. achlama förekommer bara här och i 2 Mos 28:19. 
Och den fjärde raden, 10 en krysolit hebr. tarsis, troligtvis från staden Tarshish, kanske importerad från avlägset håll, 11 en onyx hebr. shoham; troligtvis från ordet att bleka 12 och en jaspis hebr. jashfe; från ordet att polera; under antiken användes ordet främst för gröna (delvis genomskinliga) stenar, men idag används termen även för andra färger. I Johannes syn ser han den sista och första ädelstenen i översteprästens bröstsköld, se Upp 4:3. Jaspis, den sista stenen, är också den första grundstenen i det nya Jerusalems stadsmur, se Upp 21:18-20. De var ditsatta med infattningar av guld. 
Och stenarna var, efter namnen på Israels söner, tolv till antalet, efter deras namn, graverade som en signetring, var och en med sitt namn för de tolv stammarna. 
Och de gjorde på bröstskölden flätade kedjor, ett kransarbete av rent guld. 
Och de gjorde två infattningar av guld och två guldringar och satte de två ringarna på de två sidorna av bröstskölden. 
Och de satte de två flätade kedjorna av guld på de två ringarna på bröstsköldens sidor. 
Och de två andra ändarna på de två tvinnade kedjorna satte de på de två infattningarna och satte dem på efodens två axelstycken, på dess främre del. 
Och de gjorde två ringar av guld och satte dem på de två ändarna av bröstskölden, på dess kant som var vända mot sidan på efodens insida. 
Och de gjorde två ringar av guld och satte dem på efodens två axelstycken undertill, i dess framkant, nära dess sammankoppling ovanför efodens skickligt vävda band. 
Och de band fast bröstskölden med dess ringar till efodens ringar med en blå snodd (flätad tråd), så att den ska vara på efodens skickligt vävda band, så att bröstskölden inte lossnar från efoden, som Herren (Jahveh) befallt Mose. 
Och han gjorde efodens rock (ämbetsdräkt) av vävt arbete, helt i blått. 
Och hålet i rockens mitt som hålet på en pansarskjorta, med en snörning runt dess hål, så att det inte kan repas upp. Hålet är tänkt för att man ska kunna trä den över huvudet när man tar den av och på sig. Den är gjord i ett stycke och saknar alltså knäppning. Den blir som en hellång poncho. 
Och på fållen längst ner på den blå klädnaden, se vers 22 gjorde de granatäpplen av blått och purpur och scharlakansrött och tvinnat linne. 
Och de gjorde klockor (bjällror) av rent guld och satte klockorna mellan granatäpplena runt klädnadens fåll nertill, mellan granatäpplena, 
en klocka och ett granatäpple, en klocka och ett granatäpple runt klädnadens fåll, till ämbetsdräkt, som Herren (Jahveh) befallt Mose. 
Och de gjorde tunikor av fint linne, av vävt arbete, till Aron och till hans söner. 
Och turbaner av fint linne och bekväma huvudbonader av fint linne och byxor av fint tvinnat linne, 
och gördeln av fint tvinnat linne och blått och purpur och scharlakansrött, en vävares arbete i färger, som Herren (Jahveh) befallt Mose. 
Och de gjorde den heliga plattan, en krona av rent guld och skrev en text på den som man graverar en signetring: ”Helgad till Herren (Jahveh).” 
Och de knöt en blå snodd (flätad tråd) i den för att fästa den ovanpå turbanen, som Herren (Jahveh) befallt Mose. 
Så avslutades allt arbete med mötestältets tabernakel och Israels söner gjorde allt i enlighet med det som Herren (Jahveh) befallt Mose, så gjorde de. 
Och de förde tabernaklet till Mose: Tältet och alla dess möbler, dess spännen, dess brädor, dess tvärstänger och dess stolpar och dess socklar, 
och överdraget av rödfärgat getskinn och överdraget av sälskinn och avskärmningens draperi (förhänge), 
vittnesbördets ark med dess stänger och locket (nådastolen), 
bordet och alla dess redskap och skådebröden, 
den rena menoran syftar både på att den sjuarmade ljusstaken är rituellt ren – hebr. tahar, men också på att den är tillverkad av enbart rent guld, dess lampor, lamporna som ska sättas i ordning och oljan till ljusbäraren (ljusstaken) 
och guldaltaret och smörjelseoljan och den söta rökelsen och förhänget till tältets öppning, 
bronsaltaret och dess galler av brons, dess stänger och alla dess redskap, vattenkaret och dess fundament, 
gårdens våder, dess stolpar och dess socklar och förhänget till gårdens öppning, dess linor och dess tältpluggar och alla redskap till tjänstgöringen i mötestältets tabernakel, 
de broderade kläderna för tjänstgöring på den heliga platsen, de heliga kläderna till prästen Aron och kläderna till hans söner för att tjänstgöra i prästämbetet. 
I enlighet med allt det som Herren (Jahveh) befallt Mose, så gjorde Israels söner hela arbetet. 
Och Mose såg allt arbete, och se, de hade gjort det som Herren (Jahveh) hade befallt, precis så hade de gjort det. Och Mose välsignade dem. Herren var mycket noggrann med att allt skulle göras exakt efter ritningarna och mönstren som Mose hade fått när han var uppe på berget Sinai, se 2 Mos 25:9, 40 m.fl. 
