Psaltaren.
66.
Till (för) ledaren. Beskriver någon som utmärker sig – som är strålande och framstående inom sitt område. Syftar dels på föreståndaren för tempelmusiken men även på Messias, den strålande morgonstjärnan, se Upp 22:16 och inledningen till Psaltaren. En sång, en psalm sång ackompanjerad på strängar. ______ Ropa till Gud (Elohim), hela jorden, 
lovsjung hans namns ära, ge honom den ära han förtjänar! 
Säg till Gud (Elohim): ”Hur underbara är inte dina gärningar, för din stora makts skull viker dina fiender undan för dig. 
Hela jorden böjer sig inför dig, lovsjunger dig, lovsjunger ditt namn! Selah. Antagligen ett avbrott för instrumentalt mellanspel, en paus för att begrunda vad som just har sjungits. 
Kom och se vad Gud (Elohim) har gjort – väldiga (fruktansvärda) gärningar bland människorna (Adams barn)! Hans fantastiska gärningar övergår mänskligt förstånd! 
Han förvandlade havet till torr mark 2 Mos 14-15, de kunde ta sig över floden till fots Jos 3. Där gladde vi oss i honom, 
han som genom sin makt härskar för evigt. Hans ögon vakar över hednafolken, upprorsmännen – de kan inte resa sig och utmana honom. Selah. Antagligen ett avbrott för instrumentalt mellanspel, en paus för att begrunda vad som just har sjungits. 
Välsigna vår Gud (Elohim), alla folk, låt lovsången ljuda högt. 
Han bevarar våra liv och tillåter inte vår fot att vackla. 
För du prövade oss, Gud (Elohim), du renade oss på samma sätt som man renar silver. 
Du ledde oss in i nätet (fångenskap), vi fick lida (du lade en tung börda på vår rygg). 
Du tillät människor rida fram över våra huvuden trampa på oss, göra oss till fångar, vi fick gå genom eld och vatten, men du har fört oss ut i frihet (till överflöd, en stor vidsträckt öppen plats). Nu ändras formen från ”vi” till det individuella ”jag”. 
Jag kommer till ditt hus med brännoffer 3 Mos 1:1-17, jag infriar mina löften till dig, 
som mina läppar uttalade (öppnade hastigt och stort), och min mun talade när jag var i nöd. Kanske förhastade löften. 
Som brännoffer vill jag offra feta får det bästa jag har, med rök från baggar, jag vill offra både tjurar och bockar. Selah. Antagligen ett avbrott för instrumentalt mellanspel, en paus för att begrunda vad som just har sjungits. Som komplement till offren kommer nu orden som ärar Gud. Psalmens sista sektion formar en kiastisk struktur som växlar mellan olika verbformer. 
Kom och hör, och jag ska återberätta, alla ni som fruktar (vördar) Gud (Elohim) Ords 1:7, vad han har gjort för mig (min själ). 
Jag ropade (höjde min röst i bön) till honom med min mun, och hans lov (upphöjande) var redan på min tunga. 
Om jag hade sett någon synd i mitt hjärta, så skulle Herren (Adonai) inte höra. 
Men Gud (Elohim) har hört mig, aktade (lyssnade uppmärksamt) på mina böners ljud. 
Lovad (välsignad) är du, Gud (Elohim), som inte avvisade min bön eller tog din nåd (omsorgsfulla kärlek) från mig. 
