Jesaja.
18.
Du land med surrande vingar, som ligger bortom (på andra sidan) Kushs floder söder om nuvarande Etiopien och Sudan, 
som sänder ambassadörer över havet, även papyrusbåtar på vattnen. Gå, ni snabbfotade budbärare, till ett folkslag som är högrest och med blank (mjuk, glänsande) hud rakat hår, till ett fruktansvärt folk (ett folk som alltid varit känt för sin ondska och råhet) från begynnelsen till idag, ett folkslag som är kraftigt och trampar ner, vars land delas av floderna. 
Alla ni världens invånare och ni som bor på jorden, när ett baner lyfts upp på bergen, se, lägg märke till det, och när ni hör shofaren ljuda, lyssna (hör upp)! 
För detta har Herren (Jahveh) talat till mig: ”Jag ska vara stilla och jag ska blicka ut på min boningsplats, som dallrande hetta i solskenet, som ett moln av dagg i skördens hetta.” 
Före skörden, när blomningen är över och knopparna har blivit mogna druvor, ska han skära av kvistarna med beskärningskrokar och skott som skjuter upp ska han ta bort som avhuggna grenar. 
De ska lämnas tillsammans till bergens rovlystna fåglar och till rovdjuren på marken. De rovlystna fåglarna ska tillbringa sommaren på dem och markens vilddjur ska tillbringa vintern på dem. 
På den tiden ska en hyllningsgärd bäras fram till Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot) från ett folk som är högrest och med blank hud, och från ett folk fruktansvärt från begynnelsen till idag (ett folk som alltid varit känt för sin ondska och råhet), ett land som är kraftigt och trampar ner, vars land delas av floderna, till platsen för Härskarornas Herres (Jahveh Sebaots) namn, berget Sion (tempelplatsen i Jerusalem). 
