Ordspråksboken.
31.
Ord av kung Lemuel – en börda (hebr. masa) som hans mor lärde (fostrade, instruerade) honom. Lemuel betyder ”tillhör Herren” och är troligtvis ett symboliskt namn på Salomo. Det innebär då att det är hans mor Batsheva (Batseba) som ger honom dessa ord. Hon var också rikets drottningmoder (hebr. gevirah), en officiell titel för kungens mor. Hon var ”rikets första dam” och den mest inflytelserika kvinnan i det kungliga hovet och kungens främsta rådgivare. Nu följer tre strofer: 
Vad (varför), min son, ja, vad (varför), mitt skötes son min son som jag själv fött, ja, vad (varför), mina löftens son som jag fått som bönesvar? Den trefaldiga upprepningen av hebr. mah (vad/varför) är troligtvis en förkortning på ”vad ska jag säga” eller ”vad ska du göra som kung” eller ett nästan uppgivet ”varför”. Upprepningen visar på allvar. Följande versar visar på två områden som hon oroade sig för, när det gällde hennes son: hans relationer med kvinnor och alkohol. 
Ge inte din kraft åt kvinnorna, och en väg (lev inte i en livsstil) som utplånar (suddar ut) kungar. Hebr. machah används om hur text från antika bokrullar (gjorda av läder) raderades. Materialet var dyrt så man återanvände dem och bläcket tvättades bort. Här beskriver det en livsväg (hebr. derech) som gradvis tar bort texten (gör den suddig och oläslig), tills den helt är borta. Se även Pred 7:26. 
Det passar sig inte för kungar, Lemuel, det passar sig inte för kungar att dricka vin, eller för furstar (prinsar, makthavare – hebr. razan) att sukta efter starka drycker (rusdryck, alkohol) Pred 10:16-17 
Så att han dricker och i fyllan glömmer (förskjuter) vad som huggits ut och ristats in vad som är påbjudet i lagen och förvränger rätten för alla nödens barn (söner). 
Ge i stället starka drycker som medicin åt den som håller på att förgås (är på väg att dö), och vin åt dem som är förbittrade har smärta. Enligt Talmud ska en person som leds ut för att bli dödad ges vin blandat med myrra för att lindra smärtan. 
Låt honom dricka och glömma sin fattigdom sitt bedrövliga tillstånd och sin möda (sitt elände). 
Öppna din mun för den stumme för den som inte kan föra sin egen talan, för alla värnlösa barn (förintelsens söner) de överlevande och hjälplösa som annars tynar bort. 
Öppna din mun, döm (hebr. shafat) rättfärdigt regera med rättvisa, försvara (plädera, vädja; håll rak kurs – hebr. din) för den betrycktes och fattiges talan. 
Detta avslutande stycke beskriver en god hustru som handlar frimodigt, klokt och förståndigt. Fokus är kvinnan, men här finns även lärdomar för hur goda familjerelationer byggs upp och hur make och barn interagerar med henne, se vers 28, 29 och 31. Detta stycke är också en sammanfattning av hela Ordspråksboken och en hyllning till den personifierade visheten. Stycket är skrivet som poesi i en alfabetisk form. I en sådan s.k. akrostisk dikt utgår varje rad från de tjugotvå hebreiska konsonanterna i ordningsföljd. De hebreiska bokstäverna är mer än bara bokstäver, de är symboler och har också ett talvärde. Ofta förstärker symbolen versen och gör betydelsen ännu mer tydlig. Svenska Kärnbibeln tar med symbolen och skriver också inom hakklammer vad den symboliserar. Det ord som börjar med den aktuella bokstaven skrivs också i fetstil för att indikera att det är ett extra viktigt ord just i den versen. Vem kan hitta en ärbar hustrusom är driftig, duktig, intelligent och har god karaktär? Hon är långt mycket mer dyrbar än juveler (rubiner, pärlor). Den första hebreiska bokstaven är: א – alef. Tecknet föreställer en oxe som symboliserar styrka, ledaren, den första och det viktigaste. I denna vers är det frasen ”en ärbar hustru” som börjar med denna bokstav, vilket förstärker att den viktigaste egenskapen hos en kvinna är hennes karaktär. Att få en ärbar hustru är mycket värdefullare än materiell rikedom. På samma sätt är det med visheten, den är det viktigaste att finna. 
Hennes man litar fullständigt på henne i allt och behöver inte sakna någonting. Ordagrant ”har inget behov av plundring”. I samband med äktenskap kan det syfta på att han inte behöver söka kärlek och tillgivenhet hos andra kvinnor. Den andra hebreiska bokstaven är: ב – bet. Tecknet avbildar ett tält eller ett hus. Bokstaven symboliserar den plats man bor på, eller de som är i huset – ens familj. I den här versen är det ordet ”litar” som börjar med denna bokstav. Tecknet förstärker hur viktig gemenskapen och den absoluta tilliten mellan man och hustru är. 
Hon gör det som är gott för honom, inte det som är ont, i alla sina livsdagar. Den tredje hebreiska bokstaven är: ג – gimel. Tecknet avbildar en kamel. Bokstaven symboliserar rikedom och storhet. Verbet ”Hon gör det som är gott” börjar med denna bokstav, och förstärker att hon är en positiv kraft som för med sig välgång och framgång, och inte smärta och förödelse. 
Hon söker(frågar efter – engagerar sig för att få fram) ull till varma kläder på vintern och lin som är svalt på sommaren, och ser fram emot att arbeta och göra kläder av det. Den fjärde hebreiska bokstaven är: ד – dalet. Tecknet avbildar en dörr. Bokstaven representerar att kunna fatta beslut och välja rätt väg. Frasen ”Hon söker” börjar med denna bokstav och förstärker hur hon väljer rätt beslut. 
Hon är som ett handelsskepp fyllt med exotiska varor, hon tar hem dem till sin familj från andra sidan jorden. Den femte hebreiska bokstaven är: ה – he. Tecknet avbildar en människa med uppsträckta händer. Bokstavens betydelse är att se, titta, andas och att få uppenbarad insikt om något stort och viktigt som pekats ut. Det symboliserar ofta att se och ha perspektiv. I denna vers är det ”Hon är” som börjar med denna bokstav, detta belyser hur hon till och med lyckas med internationella affärer. Hon är företagsam och har vision och framåtanda. 
Och hon går upp tidigt på morgonen, och förbereder mat även andlig mat till familjen och ger de anställda (tjänsteflickorna) sina portioner (delegerar arbetsuppgifterna). Den sjätte hebreiska bokstaven är: ו – vav. Tecknet avbildar en tältpinne, en krok eller en hängare. Rent praktiskt var det tältpinnen som höll tältduken uppe. Den binder ihop olika saker. På samma sätt används bokstaven i grammatiken för att binda ihop ord till meningar. Orden ”och”, ”men”, ”alltså” osv. börjar med vav. I denna vers är det ordet ”och” som börjar med denna bokstav. Detta förstärker sambandet med versen innan. Att hon både tänker på andra och på familjens behov. 
Hon planerar för en åker, från hennes egen inkomst planterar hon en vingård. Den sjunde hebreiska bokstaven är: ז – zajin. Tecknet avbildar ett svärd och symboliserar rörelse och iver. Bokstaven används i verbet ”Hon planerar för” och betonar att hon är duktig och alert, hon investerar familjens resurser så de växer. 
Hon är fylld med kraft andlig, mental och fysisk, och kavlar ivrigt upp ärmarna för att sätta igång. Den åttonde hebreiska bokstaven är: ח – chet. Tecknet avbildar ett staket. Bokstaven symboliserar något som binder samman och inhägnar, rent fysiskt som ett staket eller en mur, eller socialt som vänskap och kärlek. I denna vers är det ordet ”kavlar ivrigt upp ärmarna” som börjar med den bokstaven. Att just denna bokstav används här belyser hur hon engagerar sig för familjen med hela sin kraft. Hon älskar familjen och gör allt för att hålla ihop den. 
Hon försäkrar sig om att resultatet av arbetet är bra, Ordagrant ”hon smakar på arbetet”, hon har en känslighet och vet vad som är bra och dåligt för familjen. hennes lampa (ande, livslust) slocknar inte på natten. Natt kan symbolisera tider av problem, sorg och oro. Trots svårigheter ger hon inte upp. Den nionde hebreiska bokstaven är: ט – tet. Tecknet avbildar ett huvud och en svans och föreställer antingen en orm i en korg eller en människa böjd i ödmjukhet. Paradoxalt nog kan bokstaven symbolisera både ont och gott – antingen rebelliskhet eller godhet. I den här versen börjar verbet ”Hon försäkrar sig om” med denna bokstav. Här förstärker det att hon vet vad som är gott och vad som är dåligt. Hon är andligt vaksam och vet vad som för familjen samman och vad som splittrar den. 
Sina händer sträcker hon mot sländtrissan, ja, hennes händer (hebr. kaf) fattar (har fått ett stadigt grepp) om sländan. Den tionde och minsta hebreiska bokstaven är: י – jod. Tecknet avbildar en arm eller en sluten hand. Handen symboliserar styrka och kraft. Det hebreiska ordet för ”Sina händer” börjar med denna bokstav, vilket förstärker att hon inte är rädd för att arbeta. Slända och sländtrissa används för att manuellt framställa tråd och garn. 
Sin hand öppnar hon för (har hon sträckt/räckt ut till) den fattige (den betryckte – hebr. ani), ja, sina händer (armar – hebr. jad) sträcker hon ut (har hon räckt fram) mot den behövande (hebr. evion) till den som är i nöd. Den elfte hebreiska bokstaven är: כ – kaf. Tecknet avbildar en handflata och symboliserar givmildhet. I denna vers börjar det hebreiska ordet för ”Sin hand” på Kaf, vilket förstärker att hon ger frikostigt. Hon fyller både materiella och själsliga behov. Hebreiskans vanligaste två ord för hand, kaf och jad, förekommer bägge varsin gång både i vers 19 och 20. Tre av dessa fyra gånger används den hebreiska dual-formen som beskriver två händer. Notera att det står ”den fattige” och ”den behövande” i singular. Hjälpen är personlig – ingen kan hjälpa alla, men alla har vi någon behövande vi kan sträcka ut våra händer mot. 
Hon är inte rädd för snön (vinter och kyla), för hela hennes familj är klädd i rött dyrbara kläder som också var varma. Den tolfte hebreiska bokstaven är: ל – lamed. Tecknet avbildar en herdestav eller oxpiska. Den beskriver ofta auktoritet, eller något som motiverar och gör så att något sker. Ordet ”inte” i det sammansatta ordet ”Hon är inte rädd” börjar med denna bokstav och förstärker att hon inte är rädd för framtiden, hon är förberedd att möta vintern. Den grekiska översättningen översätter röd med ”dubbla lager”. De röda tygerna var dyrbara (2 Sam 1:24; Jes 1:18; Jer 4:30). Hon har iordningställt kläder som både är dyrbara och varma. I en poetisk text kan även färgen röd symbolisera värme, glöd och eld, i kontrast till vit snö. 
Hon bäddar sängen med mjuka lakan, och hennes nattlinne är purpurfärgat av finaste silkestyg. Den trettonde hebreiska bokstaven är: מ – mem. Bokstaven står för vatten, folk, nationer och språk. I samband med äktenskap representerar det även sexualitet. Ordet ”mjuka lakan” börjar med denna bokstav, och förstärker att Gud har skapat sexualiteten och att det är något fint som tillhör äktenskapet. 
Hennes man är högt respekterad i sitt arbete, han sitter bland de äldste i portarna där rätt skipades och etik och moral diskuterades. Den fjortonde hebreiska bokstaven är: נ – nun. Tecknet avbildar ett sädeskorn som börjat gro och beskriver ofta avkomma och kontinuitet. Ibland förknippas det också med en fisk eller en orm. Det används ofta för att beskriva en fortsättning och kontinuitet. I den här versen börjar ordet ”högt respekterad” på denna bokstav och förstärker att hennes man i vishet leder landet framåt och ger en bra framtid för kommande generationer. 
Hon tillverkar fina linneskjortor(dräkter, klänningar) och säljer dem, hon förser köpmännen med bälten. Antagligen fina broderade matchande bälten i silke som användes till linneskjortorna. Den femtonde hebreiska bokstaven är: ס – samech. Tecknet avbildar en pelare och symboliserar stöd och stabilitet. I den här versen är det ordet ”linneskjortor” som börjar med denna bokstav, och förstärker att familjen är försörjd och har ekonomisk stabilitet. 
Styrka och värdighet är hennes klädnad (hennes position är säker och stark), och hon gläder sig över framtiden. Eftersom hon vet att hon och hennes familj är redo att möta den. Den sextonde hebreiska bokstaven är: ע – ajin. Tecknet avbildar ett öga eller en vattenkälla. Den symboliserar ofta profetisk klarsyn och uppenbarelse. Här är det ordet ”Styrka” som börjar med denna bokstav, och förstärker att hennes styrka kommer inifrån, hon vet vem hon är och är trygg i sin identitet. 
När hon öppnar sin mun talar hon vishet (andlig vishet talad med färdighet), på hennes tunga finns nådens (den omsorgsfulla kärlekens) undervisning. Hon ger vänliga förmaningar, hennes råd ges i en anda av kärlek, godhet och trofasthet. Den sjuttonde hebreiska bokstaven är: פ – pe. Tecknet avbildar en mun. Symboliserar ofta tal och relationer. Här är det ordet ”sin mun” som börjar med denna bokstav. I den här versen förstärks hur viktig kommunikation är i ett äktenskap, och att den sker i kärlek. 
Hon är uppmärksam(vakar) på allt som sker i hemmet (ordagrant ”vakar över vägarna till och från huset”, hon är andligt alert på vad som tillåts komma in i hemmet) och lathetens bröd (skvaller, missnöje, självömkan) tar hon inte i sin mun. Den artonde hebreiska bokstaven är: צ – tsade. Tecknet avbildar en fiskkrok. Symboliserar ofta rättfärdighet och här är det just verbet ”Hon är uppmärksam” som börjar med denna bokstav. Ett ovanligt ord för vägar används här. I Job 6:19 beskriver det resande köpmän och i Ps 68:25 ”kungens segermarsch”. Det är viktigt att vara uppmärksam på vad man tillåter komma in och ske i sitt hem, att man inte bjuder in orättfärdighet. Det man sår får man skörda. Brödet är den färdiga produkten från vetet som har såtts. Uttrycket ”lathetens bröd” är alltså resultatet av likgiltighet och ouppmärksamhet på vad som kommer in i hemmet. 
Hennes barn växer upp, och välsignar henne. Hennes man skryter också över (talar gott, lovordar) henne: Den nittonde hebreiska bokstaven är: ק – qof. Tecknet avbildar ett nålsöga eller baksidan på ett huvud och är också en bild på att stå bakom någon och hjälpa. I den här versen är det orden ”växer upp” som börjar på den bokstaven. Tacksamhet och uppskattning för vad kvinnan gör kommer inte alltid direkt, framifrån, utan ofta senare bakom ryggen på kvinnan. Det är först när barnen växt upp de tackar för en god uppfostran. 
”Många kvinnor är ärbara (nobla, duktiga), men du överträffar varenda en av dem.” Den tjugonde hebreiska bokstaven är: ר – resh: Tecknet avbildar ett huvud från sidan och symboliserar förmågan att se. Ordet ”Många” börjar med denna bokstav och förstärker att många kommer att se hur ärbar hon är. Versen indikerar också att uppskattning och lovprisning kommer direkt till henne från hennes make. Detta till skillnad från barnen, se föregående vers, som först när de växt upp visar sin uppskattning. 
Lögn(falskhet, bedräglighet) är oförtjänt nåd (chen) charm kan förleda och flyktig (kortvarig) är skönhet, men en hustru (kvinna) som fruktar (vördar, respekterar) Herren (Jahveh) – hon ska prisas (uppskattas, äras). Den tjugoförsta hebreiska bokstaven är ש – shin. Tecknet avbildar två tänder, och symboliserar ofta att krossa och att förgöra något. I denna vers är det ordet ”Lögn” (hebr. sheqer) som börjar med denna bokstav och förstärker att yttre skönhet och charm är något som förgås. 
Ge henne erkännande för vad hon gör (låt henne ta del av vinsten; hennes händers frukt), och låt hennes gärningar sätt att leva prisa henne i portarna där folket samlas. Den tjugoandra hebreiska bokstaven är: ת – tav. Tecknet föreställer en punkt, en signatur eller ett kors. Som den sista bokstaven är detta en signatur och symboliserar ofta det som avslutar och fulländar. Verbet ”Ge henne” börjar med denna bokstav, och förstärker hur viktigt det är att mannen ger sin hustru erkännande. Som den sista punkten är detta en signatur av Batseba som avslutar råden till Salomo.
