Domarboken.
6.
Och Israels söner gjorde det som var ont i Herrens (Jahvehs) ögon, och Herren (Jahveh) gav dem i midjaniternas händer i sju år. 
Och midjaniternas hand segrade mot Israel och på grund av midjaniterna gjorde sig Israels söner hålor i bergen och grottorna och bergfästningarna naturliga bergfästen och klippor – hebr. masad; samma ord som den kända antika fästningen Masada i Negevöknen. 
Varje gång israeliterna hade sått sin säd på hösten, kom år efter år i sju års tid midjaniterna och amalekiterna och österns söner upp mot dem, 
och de slog läger mitt emot dem och förstörde (fördärvade) markens gröda, ända till Gaza i väst, och lämnade inget ätbart i Israel, varken får, oxar eller åsnor. 
För de kom in med sin boskap och sina tält och de kom som gräshoppor i stora skaror – både de och deras kameler var omöjliga att räkna – och de kom in i landet för att förstöra det. 
Och Israel blev mycket små (utarmade, fattiga; ordagrant: förda mycket lågt ner) helt modlösa på grund av Midjan, och Israels söner ropade till Herren (Jahveh). Midjaniterna, tillsammans med amalekiterna och andra folk från öst (vers 3) ägnade sig inte primärt åt att strida, som tidigare fiender, istället stal och skövlade de landet. Den första attacken mot Israel kom just från amalekiterna. Då hade man inte ens kommit in i landet utan var fortfarande på vandring. Amalekiterna använde sig av kameler och var specialiserade att göra överraskningsattacker där man kom och plundrade och rövade, se 2 Mos 17:8; 5 Mos 25:17-18. 
Och det hände när Israels söner ropade till Herren (Jahveh) på grund av midjaniterna som tog deras spannmål 
att Herren (Jahveh) sände en man (hebr. ish), en profet (hebr. navi), till dem. Han nämns inte vid namn, men är den första manliga profeten efter Mose, efter honom kommer Samuel. Formuleringen följer samma mönster som Deborah, som presenteras som isha neviah (en kvinna, en profetissa), se Dom 4:4. Enligt judisk tradition är det prästen Pinchas (barnbarn till Aron och son till Elazar) som syftas på, se Dom 20:28. Han sa: ”Så säger Herren, Israels Gud och påminner dem om vem Gud är, hur de lämnat honom och börjat tillbe avgudar i stället: Det var jag som förde er ut ur Egypten, förde er ut ur slavhuset (slaveriet). 
Jag räddade er från Egyptens hand, och från alla andra förtryckares hand. Jag drev undan dem för er, och gav er deras land. 
Jag sa till er: Jag är Herren (Jahveh) er Gud (Elohim), ni ska inte tillbe (vörda, frukta) amoréernas gudar i vars land ni bor, men ni lyssnade inte på mig.” Israeliterna hade börjat tillbe fertilitetsguden Baal, och hans älskarinna Asherah. Genom att offra sina förstfödda söner i eld och genom sexuella riter trodde man att man kunde väcka upp Baal så han gav goda skördar. Temat med rädsla/fruktan genomsyrar hela berättelsen om Gideon. Skräcken som avspeglar sig i denna berättelse är en normal mänsklig rädsla som kan uppstå inför det okända eller när man har en utmaning framför sig. Men den måste övervinnas. 
Herrens ängel kom till Ofra på Jisreelslätten och satte sig under terebinten som tillhörde aviesriten Joash. Gideon, hans son, höll just på att tröska vete i vinpressen för att gömma det från midjaniternas ansikte (så att de inte skulle se eller komma åt det). En allmänt accepterad uppfattning är att Herrens ängel är Jesus preinkarnerad, dvs. Jesus som uppenbarar sig som en Herrens budbärare innan han tar mänsklig gestalt. Staden Ofra omnämns i samband med Jezereldalen och berget Tabor. Den verkar ha legat utsatt för angrepp mitt på slätten och identifieras ofta med dagens Afula. Gideon betyder ”en som hugger ner”, vilket är ett lämpligt namn med tanke på hans första uppdrag att riva ner baalsaltaret och asherahpålen, se vers 25. 
Herrens ängel visade sig för honom och sa: ”Herren är med dig, du tappre krigare!” 
Gideon svarade honom: ”Men, Herre (Adonai), om Herren (Jahveh) är med oss, varför har då allt detta drabbat oss? Var är alla de under som våra fäder återberättade när de sa hur Herren (Jahveh) förde oss ut ur Egypten? Nu har Herren (Jahveh) svikit oss och gett oss i midjaniternas hand.” 
Herren (Jahveh) vände sig till Gideon och sa: ”Gå, och använd den styrka (hebr. koach) du har och du ska rädda Israel ur midjaniternas händer. Är det inte jag som sänder dig?” 
Gideon svarade: ”Men, Herre (Adonai), hur skulle jag kunna rädda Israel? Min ätt är den ringaste i Manasse, och själv är jag den yngste i min familj.” 
Herren (Jahveh) sa till honom: ”Jag ska vara med dig. Du kommer att slå midjaniterna hela deras armé som om de vore en enda man.” 
Och han Gideon sa till honom: ”Om jag har funnit nåd (oförtjänt kärlek – hebr. chen) i dina ögon, visa mig då ett tecken att det är du som talar med mig. 
Lämna inte den här platsen, jag ber dig, vänta här tills jag kommer till dig och för fram min gåva (matoffer – hebr. minchah) och lägger den framför dig.” Det kan vara en gåva eller ett matoffer, se 1 Mos 4:3; Dom 3:15. Och han sa: ”Jag stannar här tills du kommer tillbaka.” 
Och Gideon gick in och gjorde i ordning en killing och osyrade brödkakor av en efa standardmått för att mäta torra varor – 22-36 liter mjöl, och köttet lade han i en korg och buljongen i en skål, och bar ut det till honom under terebinten och ställde fram det. 
Och Guds (Elohims) ängel sa till honom: ”Ta köttet och de osyrade brödkakorna och lägg dem på klippan och häll ut buljongen.” Och han gjorde så. 
Och Herrens (Jahvehs) ängel sträckte fram spetsen på sin stav som han hade i sin hand och vidrörde köttet och de osyrade brödkakorna, och det slog ut eld från klippan och förtärde köttet och det osyrade brödet. Och Herrens (Jahvehs) ängel försvann från hans åsyn. 
Och Gideon såg att han var Herrens (Jahvehs) ängel, och Gideon sa: ”Ack (åh nej), Herrarnas Herre (Adonai Jahveh), eftersom jag har sett Herrens (Jahvehs) ängel ansikte mot ansikte.” 
Och Herren (Jahveh) sa till honom: ”Frid (shalom) vare med dig, var inte rädd, du ska inte dö.” 
Och Gideon byggde ett altare där till Herren (Jahveh) och gav det namnet Jahveh-Shalom (Herren är frid, fred, hälsa, välgång och allt gott). Till denna dag står det fortfarande i Ofra, fädernas Ezri. 
Och det skedde samma natt att Herren (Jahveh) sa till honom: ”Ta din fars tjur och den andra tjuren som är sju år, och bryt ner baalsaltaret som din far har och hugg ner aseran vid den, 
och bygg ett altare till Herren din Gud (Jahveh Elohim) ovanpå detta fäste (avgudaaltaret), på stridsplatsen, och ta den andra tjuren och offra ett brännoffer med aseran, som du ska hugga ner, som ved.” På platsen där baalsaltaret stått ska Gideon bygga Herrens altare. Platsen är en stridsplats. Dessa principer återkommer i hela Bibeln. Jesus tar lärjungarna till en av de mest mörka platserna och undervisar om församlingen som ska byggas ”på denna klippa”, se Matt 16:18. I andlig krigföring behöver det ockulta bytas ut mot Guds alternativ, se Matt 12:45. 
Och Gideon tog tio män av sina tjänare och gjorde det som Herren (Jahveh) hade talat till honom, och det skedde att han på grund av fruktan för sin fars hus och stadens män, inte kunde göra det på dagen utan gjorde det på natten. 
Och när stadens män steg upp tidigt på morgonen, se då var baalsaltaret nedbrutet och aseran som stått vid det var nerhuggen och den andra tjuren var offrad på altaret som var byggt. 
Och de sa till varandra: ”Vem har gjort detta?” Och när de undersökte och frågade, sa de: ”Gideon, Joashs son, har gjort detta.” 
Och männen i staden sa till Joash: ”För ut din son så att han kan dö, eftersom han har brutit sönder baalsaltaret och eftersom han har huggit ner aseran som var bredvid det.” 
Och Joash sa till alla som stod över (flockades runt, trängde sig på) honom: ”Ska ni ta strid för (försvara med ord) Baal? Eller ska ni rädda honom? Den som vill strida för honom ska dödas före morgonen, om han är en gud, låt honom strida för (försvara) sig själv, eftersom hans altare är nedbrutet.” 
Och den dagen blev han kallad Jerubaal och han sa: ”Låt Baal strida (försvara sig) själv mot honom eftersom han har brutit ner hans altare.” 
Och alla midjaniterna och amalekiterna och österns söner samlades tillsammans och de gick över och slog läger i Jizreels dal. 
Men Herrens (Jahvehs) Ande klädde Gideon och han blåste en shofar, och Aviezer samlades efter (bakom) honom. 
Och han sände budbärare över hela Manasse och även de samlades efter (bakom) honom, och han sände budbärare till Asher och till Sebulon och till Naftali och de kom upp och mötte honom. 
Och Gideon sa till Gud (Elohim): ”Om du vill rädda Israel med min hand som du har sagt lovat, 
se, jag ska lägga en ulltuss på tröskplatsen, om det är dagg bara på ullen och det är torrt på hela marken, då ska jag veta att du vill rädda Israel med min hand som du har sagt lovat.” 
Och det blev så, för han steg upp tidigt på morgonen och kramade ur ulltussen och det rann ut dagg ur den, en hel skål full med vatten. 
Och Gideon sa till Gud (Elohim): ”Låt inte din vrede upptändas mot mig, och jag ska tala bara en gång till, låt mig pröva, jag ber dig, men denna gång med ulltussen, låt det vara torrt på ulltussen och fullt med dagg på marken.” 
Och Gud (Elohim) gjorde så den natten, för det var torrt bara på ulltussen och det var dagg på marken. 
