Psaltaren.
6.
Till (för) ledaren. Beskriver någon som utmärker sig – som är strålande och framstående inom sitt område. Syftar dels på föreståndaren för tempelmusiken men även på Messias, den strålande morgonstjärnan, se Upp 22:16 och inledningen till Psaltaren. Med stränginstrument till den åttonde. En psalm sång ackompanjerad på strängar av David. Den åttonde (hebr. sheminit) kan syfta på en åttasträngad lyra eller en specifik musikstil. I 1 Krön 15:20-21 används sheminit i kontrast till alamot. Ordet alamot kommer från hebr. almah, ung kvinna, och beskriver troligtvis ljusa sopranröster. I sammanhanget kan sheminit då beskriva mörka toner i kontrast till ljusa.  Nummer har också betydelse. Siffran åtta står ofta för något nytt, den åttonde dagen är den första veckodagen på en ny vecka. Även inom musiken är en oktav då skalan upprepar sig åtta toner. Från tonen C till B är det sju toner, den åttonde tonen är nästa C och skalan börjar på nytt. I en av de judiska samlingarna med kommentarer, Arakhin 13b:11, står det att harporna i templet har sju strängar, men i den messianska tidsåldern kommer harporna att ha åtta strängar. Symboliskt kan ”den åttonde” förstärka psalmens tema och önskan om en ny start. Ordet används här och i Psalm 12 som har liknande tema, se Ps 12:1. 
Herre (Jahveh), i din vrede – straffa (tukta, tillrättavisa) mig inte, i din glöd – disciplinera mig inte! Orden vrede och glöd kommer först i den hebreiska ordföljden. Skrivsättet betonar dessa ord som blir framträdande. Formuleringen gör det tydligt att David är medveten om att han syndat och ber om nåd. 
Ge mig nåd (oförtjänt kärlek), Herre (Jahveh), för jag tynar bort (är svag) som en planta som vissnar. Hela mig, Herre (Jahveh), för mina ben skakar. Uttrycket kan bildligt beskriva känslor och hur någon är förskräckt in i det innersta, i Hes 7:27 beskrivs hur händer skakar av fruktan. Uttrycket kan också rent fysiskt beskriva hur någon skakar av feberfrossa. 
Min själ (mitt innersta; hela min varelse – hebr. nefesh) är djupt oroad, men du Herre (Jahveh) ... hur länge ... Versen avslutas inte, den är en s.k. aposiopesis som visar på psalmistens djupa känslomässiga engagemang. David är så rörd att det blir ett avbrott. 
Vänd tillbaka, Herre (Jahveh), rädda mitt liv (min själ, mitt innersta – hebr. nefesh), rädda mig på grund av din nåd (omsorg, trofasta kärlek). 
För de döda tänker inte på dig hebr. zecher – kan inte åberopa ditt namn, se Ps 30:5; 97:12. Vem i Sheol (graven, underjorden – de dödas plats) tackar (prisar) dig? 
Jag är alldeles utmattad av min klagan (mitt suckande). Min bädd flyter i väg (flödar) varje natt, mina tårar dränker min säng. 
Mitt öga singular – syftar på synen är svullet av gråt (jag ser inte klart), det har åldrats (blivit svagt) på grund av alla mina fiender. Nu sker ett skifte i psalmen och de onda tilltalas direkt. 
Ge er i väg, alla ni som gör det onda (planerar ondska och svårigheter; bereder sorg), för Herren (Jahveh) har hört mina tårars dropp (gråt). 
Herren (Jahveh) har hört min åkallan (mitt rop på hjälp), min bön har Herren (Jahveh) tagit emot. Verben hört och tagit emot fungerar som ett inclusio och ramar in substantiven åkallan och bön. 
Alla mina fiender ska skämmas (förödmjukas) och bli skräckslagna, de ska vända tillbaka och plötsligt (i ett ögonblick) bli skamsna (förödmjukade). De tre sista verserna har en ny ton och rollerna blir ombytta. I vers 3 var det psalmistens ben som skakade – i vers 11 är det fienderna som är skräckslagna. I vers 5 var bönen att Herren skulle vända tillbaka – i vers 11 är det fienderna som vänder tillbaka. Det sista ordet är ”plötsligt” och beskriver ett hastigt förlopp. Frågan ”hur länge” i vers 4 får här sitt svar. Bön förändrar allt, se vers 11. 
