Kolosserbrevet.
3.
Om ni alltså har uppstått (eftersom ni nu blev uppresta) med den Smorde (Messias, Kristus), sök då fråga och sträva då ständigt efter det (de ting) som är där ovan, där den Smorde (Kristus) sitter på Guds högra sida. 
Fokusera på träna era sinnen och tänk ständigt på det (de ting) som är där ovan i det himmelska, inte på det (de saker) som är på jorden. 
För ni har dött, och ert liv är dolt med den Smorde (Kristus) i Gud. 
När den Smorde (Messias, Kristus), han som är vårt liv, uppenbaras blir öppet synlig för alla, då ska ni också uppenbaras med honom i härlighet (ära, prakt och glans). 
Som en konsekvens av detta, döda nu allt inom er som tillhör jorden (vägra att lyda under dessa onda begär och djuriska impulser): olovligt sex (otukt, det grekiska ordet porneia används här och grundordet betyder ”att sälja sig till slaveri”. Vårt ord ”pornografi” är ett sammansatt ord av just detta ord porneia och grafo, som betyder ”något skrivet eller tecknat”, dvs. en beskrivning antingen i text eller grafiskt av någon som säljer sig sexuellt.) orenhet (sexuell orenhet i tanke och handling, utsvävande liv, mer fokus på den moraliska orenheten än den fysiska akten), lusta (otyglat sexuellt begär), ondskefullt begär (mer generellt ord än det föregående, syftar på alla oheliga önskningar), och särskilt girigheten (en oproportionerlig självfixering, ett omåttligt begär efter mer och mer materiellt, ofta genom att kallsinnigt utnyttja andra) som är avgudadyrkan. 
På grund av sådant kommer Guds heliga vrede över olydnadens människor (de som medvetet går emot Guds vilja). 
I dessa synder vandrade även ni en gång (hela ert liv kretsade kring dem och styrde er) när ni levde i dem. 
Men nu när ni har lämnat detta syndfulla sätt måste också ni lägga bort allt detta: vrede (att ständigt söka intriger och vilja hämnas), ilska (häftiga vredesutbrott), ondska (utstuderad elakhet), förtal och oanständigt (grovt, orent) tal från era läppar. 
Ljug inte för varandra, ni som helt och hållet har klätt av er den gamla människan med hennes handlingar (gärningar, vanor) 
och klätt er i den nya, som ständigt är i en process att förnyas till verklig och erfarenhetsbaserad kunskap helt i enlighet med Skaparens avbild (efter avbilden av den som skapade henne). Ef 4:22; Kol 2:11; 2 Kor 3:18 
Här i den nya skapelsen finns inte hedning eller jude ingen uppdelning i nationaliteter, omskuren eller oomskuren inga religiösa fördelar, barbar, skyt inga kulturella skillnader, Barbarer var ett folkslag som inte talade grekiska och ansågs vara ociviliserade. Skyter var det mest illa ansedda folkslaget, känt för sin brutalitet och ansågs inte vara bättre än djur. slav (tjänare) eller fri inga sociala skillnader, utan den Smorde (Messias, Kristus) är allt och i alla dem som tagit emot honom som sin Frälsare. En kristen behöver klä sig i den nya människan, se vers 10. Nycklarna för goda relationer och enhet i församlingen börjar med den djupa personliga medkänslan. 
Klä er därför som Guds utvalda, heliga (avskilda) och högt älskade i: innerlig medkänsla (hjärtlig barmhärtighet; ordagrant: medkänslans inre organ) invärtes sympatier, vänlighet (godhet) som mjukt och beredvilligt möter reella behov, ödmjukhet (anspråkslöshet, måttfullhet, litenhet) som har ett sansat perspektiv på sin egen ringa betydelse, mildhet (saktmod) som är en balanserad och kontrollerad styrka, fri från hämndlystnad och bitterhet, och tålamod (långmodig uthållighet), 
samtidigt som ni har ömsesidigt överseende med varandra och förlåter varandra. Om någon skulle ha ett klagomål mot någon annan – precis som Herren helt fritt förlät er – så ska ni också förlåta. Innebörden av det ord som här används i grekiskan för att förlåta, är att villigt ge vidare av den nåd, befrielse och frihet som man själv redan fått av Gud. 
Och över allt detta klä er i – kärleken den osjälviska, utgivande och rättfärdiga som är fullkomlighetens sammanhållande band (ligament, ledband, länk). Kärleken liknas vid ett ytterplagg eller ett bälte som håller samman alla andra delar. Den verkar överskylande, men också sammanhållande inifrån och gör det möjligt för ”den nya människan” att komma i funktion i Herrens kropp, se Ef 4:3; 1 Pet 4:8; Ords 10:12. 
Låt den Smordes (Kristi) frid regera i era hjärtan låt den få agera som herre, låt alla tankar och beslut tas i detta fridfulla tillstånd, för ni har kallats som en kropp en enda enhet. Var ständigt tacksamma. 
Låt den Smordes (Kristi) ord (gr. logos – i singular) rikligen bo i (hos) er, när ni med all vishet undervisar (lär ut; instruerar) och vägleder (förmedlar förståelse, milt varnar, förmanar) varandra; när ni sjunger psalmer från Psaltaren, men även andra bibelböcker, hymner mänskligt komponerade lovsånger och andliga sånger generell term – kan också syfta på sång i anden, se 1 Kor 14:15 med tacksamhet i era hjärtan till Gud över den nåd han villigt sträcker ut. En parallell till denna vers finns i Ef 5:18-21, där uppmaningen är att låta sig uppfyllas av Anden. Paulus visar på vikten av Ordet och Anden i den troendes liv. 
Och allt vad ni gör (vill göra) vad det än skulle vara i ord eller i handling (gärning), gör allt alla dessa saker i Herren Jesu namn, samtidigt som ni tackar Gud Fadern genom honom. Det första ”allt” står i singular i grundtexten vilket gör att varje enskild sak i livet betonas, men också att ord och handling följs åt och bildar en enhet, se även Jak 1:22; Matt 25:35-40; Heb 13:16. Det sista ”allt” står i plural, dvs. ”alla saker”. Uttalandet i vers 11, att det i Jesus inte längre är några skillnader mellan fri och slav, måste ha väckt frågor. Finns det inga roller kvar? Paulus tar nu ett exempel från ett kristet hushåll. Den nya klädnaden i Jesus påverkar alla områden, och det börjar i de närmaste relationerna. En dåtida familj i Kolossai, och i resten av Romarriket, var mycket större än en nutida familj. I hushållet fanns inte bara föräldrar och deras barn, utan också vuxna barn, deras makar, mor- och farföräldrar och slavar. Det fanns olika typer av slavar. Utifrån sammanhanget syftar detta på slavar som fungerade som tjänstefolk. De skötte om hushåll, barn och mark.  I en kultur där hustrur, barn och slavar ansågs vara ägodelar visar evangeliet på varje människas unika värde. Hustrun tilltalas som en jämlike och slavar ska behandlas rättvist. Det är anmärkningsvärt att det inte finns något uttryckligt förbud mot slaveri i Bibeln. Paulus uppmanar slavar att bli fria på laglig väg om den möjligheten ges, se 1 Kor 7:21-24. Evangeliet omkullkastar inte sociala institutioner genom revolution, däremot har slaveriet avskaffats överallt där evangeliet har gått fram. Evangeliet förändrar människors hjärtan, vilket i sin tur förändrar samhället. 
Hustrur, underordna er (inta en frivillig position av samarbete med) era män, så som det är behagligt (lämpligt) i Herren. I vers 20 och 22 används ett annat grekiskt ord. 
Män, älska osjälviskt och utgivande era hustrur älska dem med Jesu kärlek och sluta att vara bittra (skarpa, hårda) mot dem. Det grekiska ordet för bitterhet beskrev från början ett föremål som var skarpt eller vasst, som t.ex. en pil. Senare kom ordet att beskriva det som är starkt och smärtsamt för våra sinnen, t.ex. en frän lukt, eller ett högt skarpt ljud. Bitterhet som växer i hjärtat förgiftar, och är orsaken till hårdhet och ilska som skadar andras känslor och får inte finnas i äktenskapet. 
Barn, lyd era föräldrar i allt, för det är behagligt i Herren. Frasen ”i Herren”, som också finns i vers 18, är viktig och indikerar att ett barn inte blint ska lyda i allt om det går emot Herrens ord, se Apg 5:29. 
Fäder (föräldrar) pluralformen kan också syfta på båda föräldrarna, se Heb 11:23, reta inte upp (irritera inte) era barn, så att de tappar modet. Paulus uppmanar till att inte röra upp (gr. erethizo) ett barns känslor så att det blir helt förtvivlat eller omotiverat. En förälder ska inte hyckla, agera orimligt eller falskt. Allt sådant kan krossa barnets hjärta, se Ef 6:4. Anledningen till de många detaljerna kring förhållandet mellan herrar och slavar kan bero på Onesimus som omnämns i detta brev, se Kol 4:9. Onesimus var slav och hade rymt från sin herre Filemon. I Rom hade han kommit till tro och träffat Paulus. Paulus sänder nu tillbaka Onesimus till Filemon som också är en kristen. Tillsammans med Tychikus reser Onesimus till Kolossai. De har med sig detta brev, se Kol 4:7-9. De har troligen också med Paulus brev till Filemon där han vädjar till Filemon att ta emot Onesimus väl. Enligt romersk lag kunde en slavägare piska och avrätta en slav som rymt. 
Ni slavar (tjänare i hemmet), lyd era jordiska herrar i allt, inte som inställsamma ögontjänare utan med uppriktigt hjärta i vördnad för Herren. 
Vad ni än gör, arbeta helhjärtat (ordagrant: ”utifrån själen”) dvs. villigt och med entusiasm, som för Herren och inte för människor. I GT används samma ord (hebr. avad) både om att hålla gudstjänst och att arbeta, se 2 Mos 7:16; 20:9. 
Ni vet ni har ju redan insett och förstått att det är av Herren ni ska få arvet som lön. Ni tjänar nämligen Herren den Smorde (Messias, Kristus)! 
Den som gör orätt ska få igen den orätt han har gjort, utan partiskhet. 
