Esra.
4.
När Judas och Benjamins fiender hörde att de fördrivna kommit tillbaka och byggde ett tempel till Herren (Jahveh), Israels Gud (Elohim), 
närmade de sig Serubbabel och ledarna de ledande fäderna, patriarkerna, överhuvudena för de återvändande och sa till dem: Låt oss bygga tillsammans med er, för vi liksom ni söker er Gud (Elohim) och har offrat till honom sedan Esarchaddons dagar 681-669 f.Kr., Assyriens kung, som förde oss hit. Redan den assyriska kungen Sargon hade gjort folkförflyttningar när Samarien föll (722 f.Kr.). Detta fortsatte efterföljande kungar med, som Esarchaddon (681-669 f.Kr.) och Ashurbanipal (668-627 f.Kr.). Utombibliska källor bekräftar hur Esarchaddon förflyttar folkgrupper till Sidon sedan han intagit de områdena. 
Men Serubbabel, Jeshoa och Israels andra prominenta ledare sa till dem: ”Det är inte för er och oss (tillsammans) att bygga ett hus till Herren (Jahveh) vår Gud (Elohim), vi själva ska bygga det till Herren (Jahveh), Israels Gud (Elohim), precis som Kyros, Persiens kung, har befallt oss.” 
Då började landets invånare att hindra de återvändande judarna (folket från Juda) vers 12 och gjorde dem rädda för att bygga. 
De mutade rådgivare i avsikt att omintetgöra deras planer alla dagar från Persiens första kung Kyros tid till 539 f.Kr. dess Persiens tredje kung Darejavesh regerade 522-486 f.Kr.. De tre första kungarna i det persiska riket var: Kyros (539-530 f.Kr.), Kambyses II (530-522 f.Kr.) och Darejavesh I (Dareios den store) (522-486 f.Kr.). Berättelsen fortsätter från vers 3 i vers 24, men däremellan sker en framåtblick som visar att redan efter att templet var klart under Serubbabel fortsatte samarierna att motsätta sig uppbyggandet av Jerusalem. 
Under Persiens fjärde kung Ahasveros (Xerxes) regering, i början av hans regeringstid, skrev de en anklagelse mot invånarna i Juda och Jerusalem. Ahasveros regerade i Persien 486-465 f.Kr., han är även känd under det grekiska namnet Xerxes, se även Est 1:1. 
Även under hans efterträdare Artachshastas (Artaxerxes I) dagar 465-425 f.Kr. skrev Bishlam, Mitredat, Tavel och resten av deras anförvanter ett brev på arameiska som översattes. Här i vers 8 skiftar texten från hebreiska till arameiska fram till Esra 6:18. Judarna var tvåspråkiga vid den här tiden, så för att undvika att hoppa mellan arameiska (som de persiska dokumenten som citeras var skrivna på) och hebreiska så skrivs även kommentarerna mellan breven på arameiska. Vers 9-10 var troligtvis den sammanfattning av innehållet som fanns på skriftrullens utsida. 
Rechum, befälhavaren (ordagrant: herre av befallningar), och Shimshaj, stadssekreteraren, skrev ett brev angående Jerusalem till kung Artachshaste (Artaxerxes I) med följande innehåll: 
Rechum, befälhavaren, och Shimshaj, stadssekreteraren, tillsammans med övriga kollegor (statsanställda): domarna, ämbetsmännen, förvaltningsmännen, tjänstemännen, männen från Erek, Babylon och Susa, dvs. elamiterna, 
och alla andra folk som den store och mäktige Asenappar hade fört bort och låtit bo i Samariens städer och i övriga delar av provinsen väster om Eufrat. Asenappar är ett annat namn för Ashurbanipal. Han efterträdde sin far Esarchaddon som kung i Assyrien 669 f.Kr. Omkring 645 f.Kr. plundrar de Elams huvudstad Susa, och en del av dessa folk fördes bort till Samarien och andra platser. 
Detta är en avskrift av brevet de sände till honom: ”Till kung Artachshaste Artaxerxes I. Från dina tjänare, männen på andra sidan floden väster om floden Eufrat. 
Kungen bör veta att de judar som gav sig i väg från dig har kommit hit till oss i Jerusalem. De bygger nu upp den upproriska och onda staden, de reparerar murarna och förbättrar fundamenten. 
Kungen bör nu veta att om denna stad byggs upp och murarna repareras kommer de varken att betala skatt, tull eller vägpengar, och det kommer att skada kungarnas inkomster. 
Eftersom vi äter palatsets salt är avlönade; står i kungens tjänst och är lojala mot honom, se 3 Mos 2:13; 4 Mos 18:19; 2 Krön 13:5 och det inte är rätt att vi ser hur kungen blir vanärad, sänder vi nu denna skrivelse och låter kungen veta 
så att det kan efterforskas i dina fäders krönikor. Du ska då i dessa krönikor finna att denna stad har varit en upprorisk stad, till skada för kungar och länder. Sedan gammalt har det där anstiftats oroligheter, och därför har också denna stad förstörts. 
Vi låter nu kungen veta att om denna stad byggs upp och dess murar repareras, då har du ingen besittning kvar i landet på andra sidan floden.” Uttrycket ”äta palatsets salt” är ett idiomatiskt uttryck för att vara i kungens tjänst. Engelska ordet för lön ”salary” kommer från latinska salarium – saltpengar. 
Kungen sände detta svar: ”Till rådsherren Rechum och skrivaren Shimshaj och de andra, deras medbröder, som bor i Samarien och i resten av landet på andra sidan floden. Frid! 
Skrivelsen ni sände till oss har blivit noggrant uppläst för mig. 
Sedan jag befallt att det skulle göras efterforskningar, fann man att denna stad har en lång historia av att sätta sig upp mot kungar och att uppror och oroligheter har anstiftats där. 
I Jerusalem har det också funnits mäktiga kungar som har härskat över hela landet på andra sidan floden. Skatt, tull och vägpengar har getts till dem. 
Utfärda därför en befallning att dessa män ska sluta. Denna stad ska inte byggas upp förrän jag befaller det. 
Se till att ni inte är försumliga med denna sak, så att skadan inte växer och kungarna blir lidande.” 
När det som stod i kung Artachshastes Artaxerxes I skrivelse hade blivit uppläst för Rechum och skrivaren Shimshaj och deras medbröder, gick de till judarna i Jerusalem och hindrade dem med våld och makt. Efter en framåtblick (med en inledning i vers 4-5 och exempel från ett brev i vers 6-23) som visar på även framtida motstånd, återupptas den kronologiska berättelsen från vers 3 här. 
Alltså upphörde arbetet på Guds hus i Jerusalem. Det blev förhindrat ända till den persiske kungen Darejaveshs 2:a regeringsår 520 f.Kr.. Darejavesh I övertog makten i Persien efter inbördeskriget efter Kambyses död. Några år in i hans styre hade det politiska läget stabiliserats (förutom några strider med Egypten 518-519 f.Kr.). Under Darejavesh styre 522-486 f.Kr. nådde det persiska riket sin storhetstid. 
