Matteus.
11.
När Jesus hade avslutat befallningarna (gett de detaljerade instruktionerna) till de tolv apostlarna, gick han vidare därifrån antagligen ut från Kapernaum för att undervisa och förkunna i deras städer i Galileen. Vart gick Jesus? Troligt är att han följde efter de tolv på liknande sätt som när han sände ut de sjuttiotvå, se Luk 10:1. När apostlarna var klara återvände de till Kapernaum och berättade för Jesus allt de hade gjort och lärt, se Mark 6:30. Matteus grupperar inte alla händelser kronologiskt utan mer tematiskt. 
Nu när Johannes Döparen som satt i fängelse troligen i fästningen Machaerus på östra sidan av Döda havet hörde om alla de gärningar som den Smorde (Messias, Kristus) gjorde helandena som beskrivs i kapitel 8-9, skickade han ett meddelande via sina lärjungar 
och frågade Jesus: ”Är du den som ska komma, eller ska vi vänta på någon annan?” Johannes förväntade sig nog att Messias skulle döma Israel och upprätta riket, vilket inte skett ännu, se Matt 3:2-12. Kanske tvivlade han på att Jesus verkligen var den utlovade Messias. Johannes egen situation låg kanske också till grund för hans frågor. Hur kunde någon som hade lovat sätta de fångna fria, se Luk 4:18, tillåta att han inte blev fri? 
Jesus svarade dem: ”Gå och berätta för Johannes vad ni hör och ser: 
Blinda får sin syn, lama går, spetälska blir rena (friska), döva hör, döda uppstår, och för de fattiga predikas de glada nyheterna. Referenser från Jes 29:17-19; 35:3-6; 61:1-2. Uppmuntran kom från att se vad Jesus gjorde just då och från Profeterna som Johannes var väl förankrad i, se Joh 1:22-23. 
Salig (lycklig, välsignad) är den som inte tar anstöt (blir sårad) av mig.” Denna varning var nog mest riktad till Johannes Döparens budbärare och folket som stod runtomkring och lyssnade. Det kan verka stötande att Jesus svarade Johannes Döparen på detta sätt. Varför grep inte Gud in med makt och härlighet och befriade Johannes från bojorna? När Gud agerar på ett annat sätt än vad människor föreställt sig kan det lätt bli en stötesten. Jesus tar upp ett exempel i skillnaden mellan Johannes och Jesu framträdande, se vers 16-19. Folket som hört Johannes fråga, se vers 2-3, kanske började ifrågasätta Johannes tjänst och allt han predikat, se Matt 3. Det kan ha föranlett att Jesus nu bekräftar Johannes profetiska tjänst och talar väl om honom. 
Medan de gick därifrån började Jesus tala till folket om Johannes: ”Vilken typ av högtidligt skådespel förväntade ni er att få se i öknen? Ett strå som vajar för vinden? 
Nej, vad gick ni ut för att se? En man klädd i fina (lyxiga, mjuka) kläder? Nej, de med fina kläder brukar ju finnas i kungapalatsen. 
Vad gick ni ut för att se? En profet? Ja, jag säger er, och ännu mer än en profet (mer speciell, mer betydelsefull). 
Det är om honom det står skrivet: ’Se, jag sänder ut min budbärare framför dig, han ska bereda vägen för dig.’ Mal 3:1 
Jag säger er sanningen, bland alla dessa som har fötts av kvinnor Job 14:1, har ingen trätt fram som är större än Johannes Döparen, ändå är den minste i himmelriket (himlarnas kungarike) större än han. En ny era med församlingens tidsålder är på väg att bryta fram. I Guds rike har nu den minste fått större privilegier än den store förelöparen Johannes Döparen. 
Ända sedan Johannes Döparens dagar när han började predika i öknen och skaror kom dit, se Matt 3:5 fram till nu har himmelriket (himlarnas kungarike) stormats (trängt fram), och starka människor försöker inta det (rycka det till sig, plundra, stjäla det) med våld. Vissa manuskript har ”himmelriket stormas”, medan andra har ”himmelriket tränger fram”. Ordet kan tolkas negativt att med våld försöka inta, eller positivt att ivrigt tränga sig på. Betydelsen verkar vara att när Johannes började predika att ”Guds rike har kommit nära”, uppstod en ivrig längtan bland folket att rycka det till sig, men alla gjorde det inte på rätt sätt, dvs. genom sinnesändring och tro på Jesus. Många tog till felaktiga metoder, så att Jesus t.o.m. måste dölja att han var Messias och förbjuda lärjungarna och andra att berätta om honom. Ordet ”med våld” är samma ord som används i Joh 6:15 då man med våld tänkte göra Jesus till kung. 
För alla profeterna och undervisningen Moseböckerna – Torah har profeterat (talat inspirerade av Gud) fram till Johannes, 
och om ni vill ta emot (acceptera) det, så är han den Elia som skulle komma som Mal 4:5 förutsäger. 
Den som har öron, lyssna (hör, tänk på vad du hört). 
Vad ska jag likna den här generationen med? De är som småbarn som sitter på torgen (samlingsplatserna) och ropar till sina kamrater: 
’Vi har spelat flöjt för er lekt bröllop, och ni har inte dansat. Vi har sörjt lekt begravning, och ni har inte jämrat er (slagit handen mot bröstet för att visa sorg).’ En oandlig människa som inte hör, se vers 15, liknas vid ett omoget barn som vill att Gud ska dansa efter hennes pipa och rätta sig efter hennes nycker. Vers 16-19 bildar ett kiastiskt mönster. Johannes mer asketiska framträdande liknas vid en begravning. Jesu glädjefyllda evangelium liknas vid ett bröllop med flöjt och dans, se Mark 2:18-19. 
Johannes kom, och han varken äter eller dricker med andra, och man säger: ’Han är besatt.’ 
Människosonen kom, och han äter och dricker det är bröllopsstämning, se vers 17, och då säger man: ’Titta, vilken frossare och fyllerist (given åt vin), vän med tullindrivare kända för att använda tvivelaktiga metoder och själva roffa åt sig och syndare (de som aktivt lever i synd).’ Ändå har vishetens gärningar visat sig vara rättfärdiga.” Jesus åt och umgicks visserligen med människor som inte hade gott anseende, se Matt 9:10-13, men han var varken en frossare eller fyllerist. Dessa två ord används ofta i par i Bibeln, se 5 Mos 21:20; Ords 23:21. 
Sedan började Jesus öppet gå till rätta med de judiska städer som Korasin, Betsaida och Kapernaum i Galileen där han hade utfört de flesta av sina många underverk, och förebrå dem att de inte hade omvänt sig: 
”Ve dig uttryck för intensiv förtvivlan, Korasin! Judisk stad på västra sidan om Galileiska sjön. Ve dig, Betsaida! Judisk stad längs med den norra kusten av Galileiska sjön. För om de kraftgärningar (mirakler, mäktiga under) som har gjorts hos er hade blivit gjorda i Tyros och Sidon två hedniska städer i Fenikien vid Medelhavet, skulle de för länge sedan ha omvänt sig i säck och aska. 
Men jag säger er: För Tyros och Sidon ska det bli lindrigare på domens dag än för er. 
Och du, Kapernaum Jesu hemstad, ska du upphöjas till himlen? Nej, du ska störtas ner till dödsriket (Hades). För om de kraftgärningar som har utförts i dig hade skett i Sodom, skulle det ha stått ännu i dag. 
Men jag säger er: För Sodoms land ska det på domens dag bli lindrigare än för dig.” Motståndet mot Jesus och lärjungarna har växt. Trots det hån och förakt som de troende kommer att möta är lärjungaskapet fortfarande det enda som kan tillfredsställa människans djupaste längtan. I vad som uppenbarligen är en offentlig bön prisar Jesus Gud i ordalag som påminner om Dan 2:19-23. 
I den stunden (vid den tiden) började Jesus tala (svarade han) och sa: ”Jag tackar (prisar, bekänner öppet) dig, Fader, Herre över himmel och jord, eftersom du har dolt detta för de visa och kloka (förståsigpåare) och uppenbarat det för dem som är som spädbarn (omyndiga, okunniga, hjälplösa, som inte kan tala än). 
Ja, Fader, för så var din goda vilja. 
Allt har anförtrotts (överlämnats) åt mig av min Fader. Ingen känner (har en full personlig erfarenhet av) Sonen, utom Fadern, och ingen känner (har en full personlig erfarenhet av) Fadern utom Sonen och den som Sonen beslutar (önskar) att uppenbara honom för. 
Kom till mig alla ni som arbetar hårt ständigt sliter och är tyngda (har betungats) under lasten av pålagda bördor och religiösa plikter, så ska jag (kommer jag att) ge er vila (ro, vederkvickelse). Det grekiska ordet anapauo kan med sin innebörd och sin pågående aktiva verbform översättas: ’kommer jag alltid ge vila/en välförtjänt paus’. Jesus citerar 2 Mos 33:14, i Guds närvaro och vilja finns vila. 
Ta på er mitt ok och lär er av mig bli mina lärjungar, för jag är mild och ödmjuk i hjärtat. Då ska ni (kommer ni att) finna vila (ro, vederkvickelse) för era själar Jer 6:16, 
för mitt ok är milt (väl anpassat för sitt syfte; gott, behagligt; fyllt med glädje), och min börda (packning) är lätt.” Ett ok var tillverkat av trä och lades över nackarna på två oxar som drog en plog eller vagn. Det var vanligt att man kopplade ihop en erfaren oxe med ett yngre djur. Oket symboliserar tjänande, lydnad och underkastelse. Jesus är den erfarne ”dragaren” som tar den stora bördan på sig. Han är Mästaren som inbjuder oss att frivilligt och aktivt gå in under hans ok för att tjäna, lyda och underordna oss honom. Genom att koppla ihop oss med Jesus slipper vi slita och arbeta i egen kraft. 
