Daniel.
4.
Jag, Nebukadnessar, levde i fred (lugn och ro utan sorger) i mitt hus (hem) och njöt av all framgång (lyx och god hälsa) i mitt palats. Det är en tid av fred. Stora delar av den dåvarande världen hade intagits av babylonierna. Året skulle kunna vara 581 f.Kr., se vers 30. I så fall är det drygt 20 år sedan Daniel och hans vänner hade tagits till fånga. 
Plötsligt skakades Nebukadnessars bekymmersfria liv. Jag hade en dröm som skrämde mig. Tankarna jag fick när jag låg på min bädd, och synen jag hade i mitt huvud, skrämde mig. 
Jag beordrade alla Babylons visa män att komma inför mig och ge mig uttydningen av drömmen. 
Då kom spåmännen (skrivare, från ordet för penna), besvärjarna (exorcister, medier som talade med andar), drömtydarna (kaldéerna) och astrologerna (från ordet att rista, avgöra och utröna). Jag berättade min dröm, men de kunde inte ge någon uttydning. 
Till sist kom även Daniel inför mig. Ingen förklaring ges till varför Daniel dröjde. Det kan ha varit medvetet, för att visa de hedniska drömtydarnas oförmåga, eller så var det praktiska orsaker; kanske var han på resa, se Dan 8:2. Hans ledande position som satrap kan också ha inneburit att han administrerade arbetet. I så fall kom bara de ärenden som hans underordnade inte klarade av, på hans bord, se Dan 2:49; 3:12; 4:6. Nebukadnessar ger nu en kommentar till Daniels babyloniska namn: Han kallades Belteshassar efter min och Babylons guds namn Bel, generellt namn för den högste guden i Babylon som vid den här tiden var Marduk, se Dan 1:7, och i vilken heliga gudars ande är. Och jag berättade drömmen för (inför) honom: 
”Belteshassar, du som är den störste (högst uppsatte, ledare) bland spåmännen, jag vet att heliga gudars ande bor i dig och att ingen hemlighet är för svår för dig. Säg mig vad jag såg i min dröm och vad det betyder!” Det har gått över 20 år sedan Daniel tydde kungens första drömsyn där han sett en staty, se kapitel 2. Den unge Daniel fick då en hög position, se Dan 2:48, som han fortfarande har kvar, vilket visar på hans trofasthet. 
Nebukadnessar återberättar synen för Daniel: ”Detta var synen jag såg när jag låg på min bädd: Jag såg ett träd mitt på (i centrum av) jorden, och det var mycket högt. Daniel identifierar trädet som en bild på Nebukadnessar själv och det babyloniska riket. Att det står centralt och breder ut sig i alla riktningar beskriver hur det genomsyrar och påverkar hela världen. Träd används ofta i Bibeln: Livets träd stod mitt i Edens lustgård, se 1 Mos 2:9. Både landet Assyrien och farao i Egypten liknas vid ett träd av Hesekiel, se Hes 31:1-18. Jesus liknar Gudsriket vid ett stort träd, se Matt 13:32. En lertavla som hittats i Babylon beskriver hur Nebukadnessars rike liknas vid ett träd. 
Trädet växte sig stort och mäktigt. Toppen reste sig högt i skyn; den kunde ses från jordens (landet, rikets) yttersta gräns. Kan vara en anspelning på arrogans, på motsvarande sätt som Babels torn reste sig mot skyn, se 1 Mos 11:1-9. 
Dess lövverk var vackert. Det bar rikligt med frukt, tillräckligt med föda för alla. Markens djur (djuren på fältet) fann skugga under det, och himmelens fåglar byggde bo bland grenarna. Allt levande (allt kött) fick sin föda från det. 
Men det var inte allt, mer hände. I synerna som kom fortsatte att komma när jag låg på min bädd såg jag en helig väktare (ängel) komma ner från himlen. Ordagrant två ord: ’en väktare, någon som är vaken och vaktar’ följt av ’en helig en’. Uttrycket återfinns bara i detta kapitel, se vers 10, 13 och 23. Den grekiska översättningen Septuaginta översätter med gr. angelo som kan översättas ängel eller budbärare. 
Han sa med hög röst med stor kraft: ’Hugg ner trädet och skär av grenarna, rensa bort lövverket och sprid ut (kasta bort) frukten. Låt djuren som haft skydd under trädet fly bort, och fåglarna lämna grenarna, 
men lämna kvar stubben med dess rötter i jorden. Även om trädet huggs ner finns den livgivande roten kvar. Detta är en exakt beskrivning på vad som kommer att ske med Nebukadnessar då han blir galen och förlorar sitt rike, men återfår det när han kommit till besinning igen. Att drömmen handlar om en person blir också helt tydligt. Trädet och stubben beskrivs från och med nu som en människa med ett hjärta och i termerna honom och han. Bunden med kedjor av järn och brons, omgiven av markens gräs: Låt honom bli fuktad av himmelens dagg. Låt hans lott vara med djuren bland markens gröda. 
Låt hans hjärta förvandlas från en människas hjärta, och låt honom få ett djurs hjärta bli förvirrad, inte längre bete sig mänskligt. Det finns en psykisk sjukdom, lykantropi, där en människa tror sig vara ett djur. Låt sju tidsperioder gå (passera) över honom. Troligtvis syftar det på 7 år. 
Så är det bestämt genom väktarna se vers 13, och så är det befallt av de heliga änglarna, se även 1 Kor 6:3. Detta för att de levande alla folk ska veta att den Högste råder över människornas riken (mänskligheten på jorden). Han ger dem till vem han vill, och kan resa upp den ringaste av människor till att få makt att regera.’ 
Detta var drömmen som jag, kung Nebukadnessar, hade. Tala nu om för mig, Belteshassar Daniels babyloniska namn, se Dan 1:7, vad drömmen betyder (ge uttydningen). Ingen av de visa männen i mitt rike kan tyda den, men du kan, för heliga gudars ande är i dig.” Daniels barmhärtighet blir synlig i hur han förmedlar tolkningen. Daniel kunde ha gett uttydningen och sedan gått därifrån, istället ser vi Daniels medlidande. Han blir personligt berörd och har svårt att veta hur han ska förmedla budskapet. Daniel är inte känslokall för en dom över en hednisk kung som fört bort honom från hans hemland. Hans engagemang visar sig även i hans avslutande råd där han vädjar till Nebukadnessar att omvända sig. Daniels tillvägagångssätt ger en biblisk mall för hur ett budskap om dom förmedlas i kärlek med praktiska instruktioner. 
Daniel, som kallades Belteshassar, blev till en början synbart bestört (chockerad, tagen), uppfylld av oroliga (skrämmande) tankar. Men kungen sa: ”Belteshassar, låt inte drömmen eller tydningen skrämma dig.” Belteshassar Daniel svarade: ”Min herre, om drömmen ändå hade gällt dina fiender, och betydelsen dina motståndare! 
Trädet som du såg växa och bli mäktigt, vars topp nådde till himlen, synligt över hela världen, 
vars lövverk var vackert och hade så mycket frukt att det räckte till föda för alla, under vilket markens djur bodde och i vars grenar himlens fåglar hade sina bon – 
det är du, o konung! Du har blivit stor och mäktig, din makt når ända upp till himlen och ditt välde (makt, inflytande) sträcker sig till världens ände. 
Vad gäller den heliga väktare som kungen såg komma ned från himlen som sa: ’Hugg ner trädet och förstör det, men lämna stubben med rötterna kvar i jorden. Bunden med kedjor av järn och brons, omgiven av markens gräs: Låt honom bli fuktad av himmelens dagg och leva med markens djur, tills sju tidsperioder år har gått fram över honom.’ 
Här är betydelsen, o kung; detta är vad den Högste har beslutat att låta drabba dig, min herre och kung: 
Du kommer att drivas bort från människor och tvingas bo bland markens djur. Du kommer att äta gräs som en oxe och fuktas av himlens dagg. Sju tidsperioder år ska passera (gå över dig), tills du insett att den Högste Gud regerar över alla riken på jorden och han ger dem åt vem han vill. 
Det som uttalades av väktarna om trädets stubbe, att rötterna skulle lämnas kvar, det betyder att du ska återfå ditt rike när du har förstått (lärt dig och insett) att det är Gud i himlen som har makten (regerar). 
Så därför, o konung, lyd (välkomna) mitt råd: Bryt dig loss (befria dig) från din synd som när ok runt en hals bryts och gör det som är rätt lev rättfärdigt; istället för att göra det som är ont, visa oförtjänt nåd (hebr. chanan) mot de fattiga Jes 1:17. Det kan hända att din framgång (lycka, välgång) då kan bestå.” 
Allt detta drabbade kung Nebukadnessar. 
Tolv månader senare gick kungen omkring på taket till sitt palats i Babylon. Från sitt palats kunde Nebukadnessar se ut över staden och alla hans lyckade byggnadsprojekt. Här fanns de hängande trädgårdarna, som grekerna senare kom att beteckna som ett av världens sju underverk. För att bygga allt detta krävdes en enorm arbetsstyrka där många hade usla förhållanden, något som Daniel troligen refererar till, se vers 24. Den romerska historikern Herodotos beskriver hur staden var rektangulär där varje sida var över 2 mil lång. Genom staden flöt floden Eufrat och ett avancerat system med kanaler gav bevattning. Den yttre muren var 9 mil lång, 100 meter hög och 25 meter bred. Han skriver att den var så bred att två hästekipage, vardera med fyra hästar i bredd, med lätthet kunde mötas på den. Från Ishtarporten ledde paradgatan in till Marduks tempel. Totalt fanns över 50 tempel, 180 altare till Ishtar och en guldstaty av Baal. Centralt fanns också en ziggurat, som var ett torn, en nybyggd replika av Babels torn som tidigare funnits i staden. Nebukadnessar hade tre palats, där den storslagna festsalen i ett av dem beskrivs i nästa kapitel. 
Han sa till sig själv: ”Se, är inte detta det stora Babylon som jag har byggt, som mitt kungliga residens genom min väldiga makt, till min ära?” 
Medan orden ännu var på kungens läppar kom (ordagrant ”föll”) en röst från himlen troligtvis är det en ängel som tillkännager domen: ”Kung Nebukadnessar, detta är sagt om dig: Ditt rike har tagits ifrån dig! 
Du ska drivas bort från människorna och tvingas bo bland markens djur. Du kommer att äta gräs som en oxe. Sju tidsperioder år ska passera (gå över dig), tills du insett att den Högste råder över människornas riken och ger dem åt vem han vill.” 
Där och då gick orden i uppfyllelse över Nebukadnessar. Han blev utstött från människorna och åt gräs som en oxe. Himlens dagg fuktade hans kropp tills hans hår växte och blev som örnfjädrar och hans naglar blev som fågelklor. Det är ovanligt att denna typ av händelser skulle dokumenteras, eftersom det inte gav en positiv bild av kungen, dock kan en av de tusentals lertavlor med kilskrift från Babylon ge svar. Tavlan, som har beteckningen BM 34113 och finns i arkiven på Brittiska museet, nämner Nebukadnessars namn och har bland annat följande text: ”Livet har mist sin mening för honom... han ger motstridiga order... han visar ingen kärlek för sina barn... familj och släkt finns inte längre.” Det är också intressant att under en sjuårsperiod mellan 582 och 575 f.Kr. finns det inga dokumenterade händelser eller förordningar från det babyloniska riket. Det skulle kunna tala för att det var då Nebukadnessar var avsidestagen. 
”När den tiden de sju åren hade gått, lyfte jag, Nebukadnessar, mina ögon mot himlen. Från sitt palats hade han tittat ned på staden i högmod, nu är det från markens gräs han lyfter sin blick mot Gud i ödmjukhet. Mitt förstånd återvände. Jag prisade den Högste och lovade och ärade honom som lever för evigt: Hans välde är ett evigt välde! Hans rike (kungliga styre) varar från släkte till släkte. 
Jordens invånare är att betrakta som ingenting i jämförelse med Guds styre, se Jes 40:17. Han gör som han vill med himlens härskara och med jordens invånare. Ingen kan stå emot hans mäktiga hand eller ifrågasättande säga till honom: ’Vad har du gjort?’ 
Där och då fick jag tillbaka mitt förstånd. Även min härlighet och glans kom tillbaka, till ära för mitt rike. Mina rådgivare och stormän sökte upp mig. Jag blev på nytt insatt i mitt rike och jag fick än större storhet. Gud ärar den som ärar honom, se 1 Sam 2:30. 
Därför vill jag, Nebukadnessar, nu prisa, upphöja och ära himlens Konung. Allt han gör är rätt (sanning) och rättvist (rättfärdigt) och han kan ödmjuka dem som beter sig högmodigt.” 
