1 Timoteusbrevet.
5.
Var inte hård (ordagrant ”slå inte ner”, tala inte hårda ord) mot en äldre man, uppmuntra honom (förmana, kom vid hans sida) som du skulle tala till en far, förmana och uppmuntra yngre män som bröder, 
äldre kvinnor som mödrar och yngre kvinnor som systrar i all renhet. Genom hela Bibeln syns Guds omsorg om änkor och faderlösa. Församlingen ska ta hand om dem, se 5 Mos 10:18; 14:29; 24:17-21. Redan i församlingen i Jerusalem organiserades hjälpen till just änkor, se Apg 6:1-7. Nu, trettio år senare, upptog denna hjälp en stor del av församlingens verksamhet, och Paulus är noga med att identifiera vilka som verkligen behöver hjälp. 
Hedra (värdesätt, ge finansiellt stöd till) änkor, dem som verkligen är änkor. Ordet hedra används bara på ett ställe till av Paulus. Där är det ett direkt citat av budet att hedra sin far och mor, se Ef 6:2. Ordet blir som ett eko av de uppmaningar angående änkor som finns i Gamla testamentet, se 2 Mos 22:22; 5 Mos 24:17. 
Men om en änka har barn eller barnbarn, ska dessa först och främst lära sig att visa respekt för sin egen familj och ge tillbaka vad de är skyldiga sina föräldrar, för detta är gott, rätt och välbehagligt inför Gud. 
Den som nu verkligen är änka, och har blivit ensam (ensamstående, isolerad), har satt sitt hopp till (har sin förväntan på) Gud och håller ut (stannar kvar; framhärdar) fortsätter att stå på sig i åkallan i de böner som bes för specifika behov och bön i tillbedjan, hängivenhet och förtrolighet med Gud natt och dag. 
Men den änka som lever för lyx som alltid hänger sig åt slösaktig överdådighet och lättsinnig vällust är levande död (ordagrant: har dött). 
Lär dem syftar troligen på änkorna detta så att ingen kan anklaga dem (det inte finns något att anmärka på). 
Nu följer en varning till familjerna i församlingen: Om någon inte tar hand om (försörjer, planerar för, ordagrant ”tänker på förhand om”) sina närmaste, och särskilt sin egen familj, så har han förnekat tron och är värre än den som inte tror. Paulus hade tidigare skrivit till efesierna och särskilt uppmanat barnen att hedra sina föräldrar, se Ef 6:2. Jesus själv såg till att hans mor blev försörjd när han dog, se Joh 19:26-27. 
För att räknas som församlingsänka (registrerad änka) för att tas upp på förteckningen över änkor som ska få understöd måste hon vara minst sextio år och varit en enda mans kvinna. Termen ”en enda mans kvinna” motsvarar uttrycket ”en enda kvinnas man”, se 1 Tim 3:2. Troligen syftar ordet på trohet till sin make, och inte på att kvinnan bara varit gift en gång, eftersom Paulus uppmuntrar omgifte vid dödsfall, se vers 14. Sextio år var den ålder då man räknades som gammal i antiken. 
Hon ska vara känd för goda (ärbara) gärningar: uppfostrat barn sina egna, eller tagit hand om föräldralösa barn, visat gästfrihet, tvättat de heligas fötter varit villig att betjäna andra, hjälpt nödlidande och använt varje tillfälle att göra gott. Det är inte helt klart om dessa församlingsänkor också fick understöd. Kanske hade de också en funktion i församlingen, i vers 5 nämns förbönstjänsten. Det finns gravinskriptioner från Rom, dock några hundra år senare, där det står att en församlingsänka vid namn Regina inte var en börda för församlingen. Ett annat argument för att änkorna inte bara blev omhändertagna utan också hade en funktion är de olika kvalifikationer som änkan förväntas ha. Olika kvalifikationer nämns nämligen också för äldste och diakoner, den tydligaste parallellen är ”en enda mans kvinna”. I en syrisk text från början av 200-talet, Didascalia Apostolorum, regleras olika funktioner i församlingen. Där förbjuds kvinnor att undervisa, och då särskilt änkor. Detta tyder på att änkor faktiskt undervisade och att texten vill motverka att detta sker. 
Yngre änkor yngre än sextio år, men troligen mycket yngre än så, se vers 14 ska du däremot avvisa att bli församlingsänkor, se vers 9. Det är lätt att de dras in i en promiskuös livsstil (börjar drivas av begär) och förs bort från den Smorde (Messias, Kristus) och vill gifta sig. 
På så sätt drar de en dom över sig eftersom de förnekat sin första tro (trohet). Ordet tro kan syfta antingen på tron på Jesus, eller på trohet och då syfta på ett trohetslöfte om att inte gifta sig som dessa församlingsänkor gav. Dock är det inte omgiftet i sig som är problemet, Paulus uppmanar till det i vers 14. Det verkar mer ha att göra med hur de levde sina liv och att de kanske gifte sig med icke-troende män. Som nästa vers visar var huvudproblemet en utsvävande livsstil som påverkade många negativt. 
Samtidigt lär de sig dessa yngre änkor att vara lata när de går omkring i husen. De blir inte bara lata, utan dessutom skvallriga och nyfikna och pratar om sådant som inte passar sig. Pastorala hembesök kan ha ingått i en församlingsänkas roll. Denna frihet att röra och besöka och betjäna andra kunde missbrukas. I 1 Tim 4:7 varnade Paulus just för fabler, sägner och heretisk undervisning från kvinnor. Även i nästa brev kommer denna varning, se 2 Tim 3:7. Kanske var denna grupp extra utsatt att bli influerad av tidiga gnostiska läror.  Följande exempel från den romerska satirdiktaren Juvenalis ger en inblick i vilken typ av skvaller som förekom bland kvinnor vid den här tiden: ”Hon vet allt som händer i världen ... Hon vet vem som är kär i vem, och vilken casanova kvinnorna strider om, hon kan berätta vem som gjorde vilken änka med barn, i vilken månad, hur varje kvinna beter sig med sin älskare och vad hon säger till dem ...” 
Jag vill därför som en generell regel att yngre änkor gifter sig, föder barn, sköter hemmet och inte ger motståndaren djävulen eller motståndare till församlingen, se 1 Kor 16:9 något tillfälle att tala illa om dem. 
Några har redan vänt sig bort och börjat följa Satan. Om dessa yngre änkor fick fortsätta i sin livsstil, med understöd av församlingen, skadade det hela kyrkans rykte i samhället. Det var nödvändigt för Timoteus att adressera dessa unga änkors beteende i all renhet, se vers 2. Uppmaning om att gifta sig står inte i motsats till det som Paulus skriver i Första Korintierbrevet 7 där han rekommenderar att änkor bör förbli ensamma. Det avgörande i sammanhanget är om den som lever ensam har gåvan att göra detta, se 1 Kor 7:7. 
Uppmaningen i vers 8 gäller även välbärgade kvinnor som hade eget hushåll: Om en troende kvinna har änkor hos sig ska hon ta hand om dem och inte belasta församlingen, så att den kan ta hand om dem som verkligen är änkor. Ett exempel på en kvinna som tog hand om änkor var Dorkas i Joppe, se Apg 9:36, 39. Ett annat exempel på en välbärgad kvinna är Lydia som kom från staden Thyatira bara tio mil från Efesos, se Apg 16:14. 
De äldste som sköter sin ledaruppgift väl ska ni anse värda dubbel heder tillräckligt finansiellt stöd, kanske dubbelt så mycket stöd som en änka fick, se vers 3, särskilt dem som arbetar med predikan och undervisning. 
Skriften säger: Du ska inte binda för munnen (sätta munkorg) på oxen som tröskar 5 Mos 25:4; 1 Kor 9:9 och arbetaren är värd sin lön. 5 Mos 24:15; Matt 10:10; Luk 10:7 Paulus hade redan nämnt att församlingen behövde vara på sin vakt mot sådana som talade illa om dess ledare, se 1 Tim 3:2, 7. Här är riktlinjerna för hur man skiljer mellan falska och äkta anklagelser. Det är samma princip som finns genom hela Bibeln med flera vittnen, se 5 Mos 19:15; Matt 18:16. 
Ta inte upp en anklagelse mot någon av de äldste om det inte finns två eller tre vittnen. 
Dem de församlingsledare som syndar (en pågående handling, medvetet fortsätter att agera fel) inför alla ska du tillrättavisa inför alla så att även de andra tar varning. 
Jag uppmanar dig allvarligt inför Gud och den Smorde (Messias, Kristus) Jesus och de utvalda budbärarna (änglarna): ta vara på (skydda) detta dessa regler utan förutfattade meningar och utan att handla partiskt. 
Var inte för snabb med att lägga händerna på någon. Ersätta en äldste som avsatts, eller insätta någon ny som äldste. Gör dig inte delaktig i andras synder. Ett sätt att skydda sig från en situation där en ledare måste tillrättavisas är att inte för snabbt sätta in någon i en ledande ställning. Den som är med och tillsätter en församlingsledare för hastigt, innan personen visat sig vara trofast, är delaktig i de negativa konsekvenser som så lätt kan uppkomma. I Antiokia i Syrien bad och fastade man innan man avskilde Barnabas och Paulus till att resa på den första missionsresan, se Apg 13:3. Håll dig själv ren. 
Paulus verkar bli påmind om att detta uttalande om renhet kan övertolkas, så han ger ett personligt råd till Timoteus. Drick inte längre bara vatten, utan använd lite vin för din mage (gr. stomachos) och dina återkommande sjukdomar (svagheter). Ett av problemen med de falska lärarna i Efesos var att de lärde ut asketism. De förbjöd giftermål och avhöll sig från viss mat och dryck, se 1 Tim 4:3. Kanske hade Timoteus blivit influerad av dem och behövde Paulus råd på detta område. I kvalifikationerna för både församlingsledare och församlingstjänare finns ett krav på måttlighet vad gäller alkohol, se 1 Tim 3:3, 8. Det verkar som om Timoteus inte drack vin alls utan bara vatten, så Paulus tvingas uppmana Timoteus att faktiskt dricka lite vin för hälsans skull. Det är möjligt att läkaren Lukas fanns vid Paulus sida när han skrev detta, se 2 Tim 4:11. I vissa regioner och städer med dålig tillgång på färskt vatten (där man istället sparade vatten från vinterregnen i reservoarer) var detta ofta ohälsosamt med bakterier, och vin var säkrare att dricka. 
Tillbaka till diskussionen om varför man inte ska vara för snabb att utse nya äldste: Vissa människors synder är uppenbara och får sin dom i förväg, andras synder kommer fram först senare. 
På samma sätt är de goda (ärbara) gärningarna uppenbara, och de som inte är det kan ändå inte förbli gömda för alltid, de blir synliga. 
