Jesaja.
23.
Budskap om (profetord, börda över) Tyros. Ve er, ni Tarshish skepp stora skepp som seglade ända till Spanien, för det Tyros är ödelagt så att där inte finns några hus, ingen ingång (hamn), från kitteernas land Cypern – hebr. erets Kittim blir det uppenbarat kommer nyheten om detta för dem. 
Var stilla sörj i tysthet, ni kustlandets invånare, ni Sidons köpmän – de som korsat haven har fyllt er med handelsvaror, rikedomar och välstånd. 
Över stora vatten kom Shichors säd; Nilens skörd var hennes inkomst och hon var folkens marknad. 
Bli till skam, Sidon, för havet har talat, havets fäste säger: ”Jag har inte haft födslovånda, inte fött fram, inte har jag uppfostrat unga män, inte fostrat jungfrur.” 
När det de hör (budskapet kommer) till Egypten, ska de bli smärtsamt sårade av det de hör om Tyros. 
Passera över Tarshish. Ve er invånare i kustlandet. 
Är detta er glada stad vars fötter i forna tider, i förgångna dagar, bar henne långt bort på resor? 
Vem har tänkt ut detta mot Tyros, den krönta staden, vars köpmän (hebr. kenaan; samma ord som folkslaget kanaanéer) är furstar, vars resande är de ärbara på jorden? 
Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot) har tänkt ut det för att orena härlighetens stolthet, för att föra till förakt jordens alla ärbara. 
Översvämma ditt land som Nilen, Tarshish dotter! Där finns inte längre någon gördel. 
Han har sträckt ut sin hand över havet, han har skakat kungarikena, Herren (Jahveh) har gett befallningar om Kanaan att fördärva dess starka fästen. 
Och han sa: ”Du ska inte längre glädjas, du förtryckta jungfru, Sidons dotter. Stå upp, gå över till kitteernas land Cypern, men även länderna västerut – hebr. erets Kittim, inte heller där ska du ha någon vila. 
Se, kaldéernas land Babylon, detta folk är inte det existerar inte längre som folk. Assyrien gav detta land till vilda djur (hebr. tsi; ökendjur). De satte upp sina belägringstorn, de omstörtade dess palats och gjorde det till en ruin. 
Ve, ni Tarshish skepp, för ert fäste är ödelagt. 
Och det ska ske på den dagen att Tyros ska bli bortglömt i 70 år, enligt kungens dagar (tideräkning). När de 70 åren är slut ska det gå med Tyros som i skökans sång: 
Ta din kinnor-harpa (kithara – hebr. kinnor) mindre harpa, gå runt i staden, du länge bortglömda sköka, gör (komponera, spela) vackra melodier, sjung många sånger, så att du till äventyrs blir ihågkommen. 
Och det ska ske efter slutet på de 70 åren att Herren (Jahveh) ska komma ihåg Tyros och hon ska återvända till sin sysselsättning och ska bedriva handel med alla världens kungariken på jordens ansikte (yta). 
Och hennes vinning och hennes sysselsättning ska vara helgad till Herren (Jahveh), den ska inte bli värderad eller läggas i förråd, för hennes vinning ska vara till för dem som vistas inför Herrens ansikte, för att äta sin del, och till ståtliga (praktfulla, anständiga) kläder. 
