4
Profetian över Elis söner Chofni och Pinchas slår in
[Vid den här tiden var varken Egypten eller Assyrien någon världsmakt. Israel stred med sina grannfolk, filistéerna i väst och Moab och Ammon i öst. Filistéerna, som var ett sjöfolk, hade importerat kunskap i att smida järn och var militärt överlägsna i detta område. Det och den ökande immigrationen från väst gjorde att de tog över mer. De var organiserade i fem städer vid Medelhavskusten. Följande stycke beskriver hur Elis familj förgörs, orden som Herren talat med Samuel går i uppfyllelse, se 1 Sam 3:11-14, 19. Som tidigare i historien har olydnad konsekvenser, se 3 Mos 26:17; 5 Mos 28:25. Vid detta tillfälle använder Gud ett hedniskt folk, filistéerna, se 2 Sam 24:1, 13, och på detta sätt visar Gud sin allmakt över allt folk, även de som är utanför förbundet.]
1 Och Samuels ord kom till hela Israel. Nu drog Israel ut mot Filistéen för att kriga, och slog läger bredvid Even-Ezer [betyder ”hjälpens sten”, kanske Izbet Sartah] och filistéerna slog läger i Afek [i Elah-dalen]. 2 Och filistéerna ställde upp sig mot Israel och när striden pågick slog de Israel framför filistéerna, och de slog av deras armé på fältet omkring 4 000 män. 3 Och när folket kom till lägret sa Israels äldste: ”Varför har Herren (Jahveh) slagit oss idag framför filistéerna? Låt oss hämta Herrens (Jahvehs) förbundsark från Shilo till oss, så att han kan vara ibland oss och rädda (frälsa) oss ur fiendens hand.”
4 Så folket sände [män med bud] till Shilo och de hämtade Härskarornas Herres (Jahveh Sebaots) som sitter på keruberna, förbundsark därifrån. Och Elis två söner – Chofni och Pinchas – följde med Guds (Elohims) förbundsark. [1 Sam 2:33-34]
5 Och när Herrens (Jahvehs) förbundsark kom in i lägret, ropade hela Israel med en stark röst, så att marken skakade (vibrerade av ljudet). 6 Och när filistéerna hörde ljudet av ropet sa de: ”Vad betyder ljudet av detta stora rop i hebréernas läger?”
När de fick reda på att Herrens (Jahvehs) ark hade kommit in i lägret, 7 då blev filistéerna rädda och sa: ”Gud (Elohim) har kommit in i lägret!” och de sa: ”Ve oss! Något sådant fanns inte igår och inte dagen innan. 8 Ve oss! Vem ska befria oss ur dessa mäktiga gudars hand? Detta är de gudar som slog egyptierna med alla slags plågor och i öknen.
[I denna vers talar filistéerna utifrån sin egen polyteistiska uppfattning om många gudar och förstår inte att Israel bara har en Gud.]
9 Var starka och bete er som män, ni filistéer, så att ni inte blir slavar till hebréerna som de har varit åt er. Samla ihop er själva som män och kriga!”
10 Och filistéerna stred och Israel blev slaget och de flydde varje man till sitt tält. Och där var ett stort slag (en stor slakt), för 30 000 från Israels fotfolk föll. 11 Och Guds (Elohims) ark blev tagen, och Elis två söner Chofni och Pinchas blev slagna.
Elis död
12 Och en man från Benjamin sprang (flydde) från armén och kom till Shilo samma dag med sina kläder sönderrivna och jord på sitt huvud. [Uttryck för sorg.] 13 Och när han kom satt Eli på sin stol vid vägkanten och spanade [vaktade nervöst], för hans hjärta var oroligt för Herrens (Jahvehs) förbundsark. Och när mannen kom in i staden och berättade nyheten, brast hela staden ut i klagorop.
14 Och när Eli hörde ljudet av ropen sa han: ”Vad betyder ljudet från detta tumult?”
Och mannen skyndade sig och kom till Eli och berättade. 15 Nu var Eli 98 år gammal och hans ögon var svaga så att han inte kunde se. 16 Och mannen sa till Eli: ”Jag är han som har kommit från armén, och jag flydde idag från armén.”
Då sa han: ”Hur har det gått min son?”
17 Och han som hade med sig budskap svarade och sa: ”Israel har flytt för filistéerna och det har också varit en stor slakt bland folket, och de slog även dina två söner. Chofni och Pinchas är döda och Guds (Elohims) ark är tagen.”
18 Och det hände när han nämnde om Guds (Elohims) ark, att han föll baklänges från sin stol vid sidan av porten och hans nacke bröts och han dog, eftersom han var en gammal man och tung (hebr. kaved). Och han hade dömt Israel i 40 år.
19 Och hans svärdotter, Pinchas hustru, var gravid och nära att föda. När hon hörde budskapet att Guds (Elohims) ark var tagen och att hennes svärfar och hennes make vara döda, böjde hon sig ner och födde, för hennes smärtor kom plötsligt över henne. 20 Och när hon höll på att dö talade kvinnorna som var hos henne: ”Frukta inte, för du har fött en son.” Men hon svarade inte och tog det inte till sitt hjärta. 21 Och hon kallade barnet Ichavod [betyder: ”ingen ära”, ”var är ära” eller ”Ve – äran”] och sa: ”Härligheten [Guds närvaro] har lämnat Israel”, eftersom Guds (Elohims) ark blivit tagen [bortförd] och på grund av hennes svärfar och hennes make. [Ps 78:64] 22 Och hon sa: ”Härligheten har lämnat Israel, för Guds (Elohims) ark är tagen.”