7
In i landet
1 När Herren din Gud (Jahveh Elohim) ska föra dig in i landet dit du går för att ta det i besittning, ska han kasta ut många folkslag framför dig,
hettiterna
och girgasiterna (hebr. girgashi)
och amoréerna (hebr. emori)
och kanaanéerna
och perisséerna
och hivéerna
och jevusiterna (jebuséerna – hebr. jevosi) [folket som bodde i Jerusalem innan israeliterna kom dit, se Jos 3:10 för en utförligare beskrivning på vad folkslagens namn står för],
sju folkslag större och mäktigare än er, 2 och när Herren din Gud (Jahveh Elohim) ska överlämna dem framför er, och ni ska slå dem, då ska ni i grund förgöra dem, ni ska inte skära (ingå) något förbund med dem och inte visa nåd (oförtjänt välvilja) mot dem. 3 Ni ska inte ingå äktenskap med dem, dina döttrar ska inte ge sig till deras söner och deras döttrar ska inte tas till dina söner, 4 för de ska vända bort dina söner från att följa mig så att de tjänar andra gudar. På det sättet upptänds Herrens (Jahvehs) vrede mot er och han ska med hast fördärva er. [5 Mos 17:16-17] 5 Istället ska ni hantera dem så här: bryt ner deras altaren och slå dem i bitar, deras pelare och hugg ner deras aseror [pålar för avgudadyrkan] och bränn deras huggna avgudar i eld. 6 För du är ett heligt folk inför Herren, din Gud (ett annorlunda folk som ska vara helgat, skilt från synd och avgudar). Han har utvalt dig att bli hans dyrbara egendomsfolk framför alla andra folk på jorden.
7 Det var inte för att ni var större än alla andra folk som Herren (Jahveh) fäste sig vid (längtade efter en relation med er) och utvalde er, ni var tvärtom mindre än alla andra folk. 8 I stället var det på grund av Herrens (Jahves) kärlek till er och hans trofasthet till löftet som han hade svurit era fäder som Herren (Jahveh) förde er ut med stark hand och befriade dig ur slavhuset, ur den egyptiske kungens hand, ur faraos hand. 9 Så förstå (var medveten om, känn till) att det är Herren (Jahveh), din Gud (Elohim), som är Gud (Elohim); den trofaste Gud (El) som håller fast vid sitt förbund och visar nåd i tusen släktled mot dem som älskar honom och håller hans budord. [Nåd i tusen generationer syftar antagligen på oändlig evig nåd, se t.ex. Ps 105:8.]
10 Och som straffar
dem som hatar honom [avvisar hans förbund] – till deras ansikten (personligt, mot dem direkt),
han dröjer inte [att agera]
mot dem som hatar honom – till deras ansikten,
ska han straffa.
[Frasen ”till dem som hatar honom till deras ansikten” används bara här och utifrån konstruktionen så verkar betydelsen vara att det är att de straffas, inte nästa generation.]
11 Du ska därför hålla (vakta, skydda, bevara) befallningarna (de tydliga budorden – hebr. mitzvot) och förordningarna (ordagrant ”sakerna inristat”) och påbuden (bindande juridiska beslut) som jag har befallt (hebr. tsavah) er denna dag för att göra dem. 12 Och det ska ske eftersom ni lyssnar till dessa påbud (bindande juridiska beslut) och håller (vaktar, skyddar, bevarar) och gör dem, att Herren din Gud (Jahveh Elohim) ska hålla (vakta, skydda, bevara) förbundet med er och nåden (den omsorgsfulla kärleken) som han svor till era fäder. 13 Och han ska älska er och välsigna er och föröka er. Han ska också välsigna din livmoders frukt och frukten av ditt land, säden och vinet och din olja, föröka dina hjordar och dina flockar i landet som han svor dina fäder att ge dig. 14 Du ska vara välsignad mer än alla folk. Ingen man eller kvinna ska vara ofruktsam bland er eller bland er boskap. 15 Och Herren (Jahveh) ska ta bort från dig all sjukdom, och han ska inte lägga någon av Egyptens onda sjukdomar som du känner till (har god kunskap om) på dig, utan ska lägga dem (sjukdomarna) på alla dem som hatar dig. 16 Och du ska sluka alla folk som Herren din Gud (Jahveh Elohim) ger till dig, dina ögon ska inte ha medömkan med dem, inte heller ska du tjäna deras gudar, för det blir en snara för dig.
17 Om du säger i ditt hjärta: ”Dessa länder är mer (större, starkare) än jag, hur kan jag fördriva dem?” 18 Du ska inte frukta (vara rädd) för dem. Du ska komma ihåg vad Herren din Gud (Jahveh Elohim) gjorde mot farao och mot hela Egypten, 19 de stora prövningarna som dina ögon såg och tecknen och undren och den mäktiga handen och den utsträckta armen varmed Herren din Gud (Jahveh Elohim) förde dig ut. Så ska Herren din Gud (Jahveh Elohim) göra mot alla de folk för vilka du fruktar (är rädd). 20 Dessutom ska Herren din Gud (Jahveh Elohim) sända bålgetingar bland dem till den dag de lämnar och de ska gömma sig själva och förgås framför dig. 21 Du ska inte frukta (vara rädd) för dem, för Herren din Gud (Jahveh Elohim) är i din mitt, en Gud (El) stor och respektingivande. 22 Och Herren din Gud (Jahveh Elohim) ska kasta ut dessa folkslag framför dig lite i taget (hebr. meat meat). Du ska inte sluka [se vers 16] dem snabbt annars kan fältens rovdjur föröka sig över er. 23 Men Herren din Gud (Jahveh Elohim) ska ge dem framför dig och ska göra dem modfällda med en stor modfälldhet till dess de blir tillintetgjorda. 24 Och han ska ge deras kungar i din hand och du ska låta deras namn försvinna under himlarna (ordagrant: ”från under himlarna”), ingen man ska kunna stå dig emot till dess du har förgjort dem. [Utplånandet på jorden beskrivs utifrån Guds perspektiv – jag ska utplåna från under himlarna.] 25 De skurna avbilderna av deras gudar ska ni bränna i eld, du ska inte åtrå silvret eller guldet som är på dem och inte ta det åt dig själv, då blir det en snara för dig, för det är en styggelse för Herren din Gud (Jahveh Elohim). 26 Och du ska inte föra in en styggelse i ditt hus och bli förbannad tillsammans med den (styggelsen), du ska innerligt avsky den, för det är ett invigt (avskilt) föremål.