9
Davids synd (kap 9-12)
David och Mefivoshet
1 Och David sa: ”Finns det fortfarande någon kvar av Sauls hus, så att jag kan visa honom nåd (kärleksfull omsorg – hebr. chesed) för Jonatans skull?”
2 Nu fanns där en tjänare från Sauls hus som hette Tsiva, och de kallade honom till David och kungen sa till honom: ”Är du Tsiva?”
Han sa: ”Din tjänare är han.”
3 Kungen frågade: ”Finns det fortfarande någon kvar av Sauls hus (familj) så att jag kan visa Guds (Elohims) nåd (hebr. chesed) mot honom?”
Tsiva svarade kungen: ”Jonatan har fortfarande en son som är förlamad i sina båda fötter.”
4 Och kungen sa till honom: ”Var är han?”
Tsiva svarade kungen: ”Se, han är i Machirs hus, Ammiels son, i Lo-Devar.”
5 Då sände kung David och lät hämta honom från Machirs hus, Ammiels son, i Lo-Devar.
6 Och Mefivoshet, Jonatans son, Sauls son, kom till David och föll ner på sitt ansikte och kastade sig på marken.
Men David sa: ”Mefivoshet!”
Och han svarade: ”Se, din tjänare.”
7 Och David sa till honom: ”Frukta inte, för jag ska med säkerhet visa dig nåd (hebr. chesed) för Jonatan, din fars, skull. Jag ska återställa hela din far Sauls mark och du ska alltid få äta bröd vid mitt bord.”
8 Och han böjde sig ner och sa: ”Vad är din tjänare, att du skulle se till mig som är som en död hund?”
9 Sedan kallade kungen på Tsiva, Sauls tjänare, och sa till honom: ”Allt som tillhört Saul och hela hans hus har jag gett till din herres son. 10 Och du ska bruka marken åt honom, du och dina söner och dina tjänare, och du ska bärga frukten så att din herres son har bröd att äta, men Mefivoshet, din herres son, ska alltid (oavbrutet) äta bröd vid mitt bord.” Tsiva hade 15 söner och 20 tjänare.
11 Och Tsiva sa till kungen: ”I enlighet med allt som min herre kungen har befallt sin tjänare, så ska din tjänare göra men Mefivoshet äter vid ’mitt bord’ som en av kungens söner.” [Hebreiskan har ”mitt bord”, som syftar på kung Davids bord.]
12 Mefivoshet hade en ung son som hette Micha. Och alla som bodde i Tsivas hus var tjänare åt Mefivoshet. 13 Men Mefivoshet bodde i Jerusalem, för han åt alltid (oavbrutet) vid kungens bord, och han var lam (halt) i båda sina fötter.