16
Nödens dag
1 Och Herrens (Jahvehs) ord kom till mig. Han sa:
2 Du ska inte ta dig en hustru, du ska inte ha söner och döttrar på denna plats. 3 Därför säger Herren (Jahveh) angående sönerna och angående döttrarna som är födda på denna plats och angående deras mödrar som har fött dem och angående deras fäder som har fött dem i detta land: 4 De ska dö av dödliga sjukdomar, de ska inte bli begråtna, de ska inte bli begravda. De ska bli som dynga på markens ansikte (yta), och de ska bli slukade av svärdet och av hungersnöd och deras kroppar ska bli mat till himlarnas fåglar och markens djur.
5 Därför säger Herren (Jahveh): Gå inte in i sorgehuset, gå inte till jämmer, begråt dem inte, för jag har tagit bort min frid (fred, välgång – hebr. shalom) från detta folk, förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh), nåden (omsorgsfull kärlek – hebr. chesed) och nåden (barmhärtighet – hebr. rachamim). [Här används två ord för nåd som Gud har tagit bort, både den kärleksfulla omsorgsnåden och den barmhärtiga, eviga nåden.] 6 Både stora och små ska dö i detta land. De ska inte bli begravda, ingen ska jämra sig över dem, inte klippa sig och inte göra sig skalliga för dem. 7 Man ska inte bryta bröd med dem i sorg till att trösta dem för de döda, man ska inte ge dem tröstens bägare att dricka för deras far eller deras mor.
8 Och du ska inte gå in i festhuset och sitta med dem till att äta och till att dricka. 9 Därför säger Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot), Israels Gud (Elohim) så: Se, jag ska få att tystna från denna plats, inför era ögon och i era dagar, rösten av glädje och rösten av fröjd, rösten av brudgum och rösten av brud.
10 När du berättar om allt detta för folket [Juda], alla dessa ord, då kommer de att fråga dig: Varför har Herren (Jahveh) talat all denna stora ondska mot oss? Och vad är vår synd? Och vad är vår överträdelse som vi har begått mot Herren vår Gud (Jahveh Elohim)? 11 Och du ska säga till dem: Som era fäder har övergett mig, förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh), och har vandrat efter andra gudar och har tjänat dem och har tillbett dem och har övergett mig och inte hållit (vaktat, skyddat, bevarat) min undervisning, 12 och ni har gjort värre än era fäder, för se, ni vandrar varje man efter sitt hjärtas envishet så att ni inte lyssnar till mig. 13 Därför ska jag kasta ut er från detta land till ett land som ni inte känner, varken ni eller era fäder, och där ska ni tjäna andra gudar dag och natt, och jag ska inte ge er någon nåd (oförtjänt kärlek – hebr. chanan).
14 Därför se, dagar kommer, förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh), då det inte mer ska sägas: Herren (Jahveh) lever, som förde upp Israels söner från Egyptens land, 15 utan istället: Herren (Jahveh) lever, som har fört ut Israels söner från landet i norr och från alla andra länder dit han fört dem. Och jag ska föra dem tillbaka till deras land som jag gav till deras fäder.
16 Se, jag ska sända många fiskare, förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh), och de ska fiska dem och sedan ska jag sända många jägare och de ska jaga dem från varje berg och från varje kulle och ut ur klippans klyftor. 17 Eftersom mina ögon är över alla deras vägar kan de inte gömma sig för mitt ansikte och deras synder är inte dolda för mina ögon. 18 Och först ska jag dubbelt återgälda deras synder och överträdelser, för att de har vanhelgat mitt land. De har fyllt mitt arv med liken av sina osmakliga ting och sina styggelser.
19 Herre (Jahveh), min styrka och mitt fäste
och min tillflykt på nödens dag.
Till dig kommer folkslagen från jordens ändar
och ska säga:
Våra fäder har inte ärvt något annat än lögn,
fåfänga och värdelösa ting.
20 Ska en man göra sig själv gudar
som inte är några gudar?
21 Därför, se, jag ska få dem att veta (bli intimt förtrogna med),
den här gången ska jag få dem att lära känna (bli intimt förtrogna med)
min hand och min makt
och de ska veta (bli intimt förtrogna med)
att mitt namn är Herren (Jahveh).
[Ordet jada som används tre gånger i denna vers betyder både att veta, ha kunskap om och känna till. Men den viktigaste aspekten av ordet är att denna vetskap eller kunskap är av en mycket intim och förtrolig natur.]