48
1 Lyssna till detta, Jakobs hus,
som är uppkallat efter Israels namn
och har sprungit fram ur Juda källor [från Judas släkt],
som svär vid Herrens (Jahvehs) namn
och använder Israels Guds (Elohims) namn,
men inte i sanning (på ett ärligt sätt), och inte i rättfärdighet.
2 För ni kallar (namnger) er själva efter den heliga staden [Jerusalem]
och ni lutar er mot (förlitar er på) Israels Gud (Elohim).
Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot) är hans namn.
3 Jag har berättat tidigare ting för länge sedan,
de kom ut ur min mun och jag frambringade dem till att höras,
i ett ögonblick gjorde jag dem och de blev till.
4 Eftersom jag vet (är intimt förtrogen med) att du är upprorisk
och ditt nackben är av järn,
och din panna av brons,
5 därför har jag berättat det för dig för länge sedan,
innan det skedde har jag låtit dig höra,
annars skulle du säga:
”Mina avgudar har gjort dem,
och mina skurna bilder och mina gjutna beläten har befallt dem.”
6 Du har hört allt detta och sett det,
ska du inte berätta det?
Jag har låtit dig höra nya ting från denna tid [befrielsen från Babylon genom Kyros, se Jes 45:1, men även hoppet om Messias],
ja, även dolda (gömda) ting som du inte känner till (har intim kunskap om) [Dan 2:22, 29; 1 Krön 2:9, 10].
7 De är skapade nu [något nytt sker just nu genom ett profetiskt ord], och inte för länge sedan
och före denna dag hörde du dem inte,
annars skulle du ha sagt:
”Se, jag känner till (vet om, är intimt förtrogen med) dem.”
8 Du hörde inte, du kände inte till,
från förr var dina öron inte öppnade,
för jag visste (var intimt förtrogen med) att du skulle handla (agera) mycket förrädiskt (trolöst),
och du kallades en överträdare från moderlivet.
9 För mitt namns skull ska jag hålla tillbaka min vrede,
och för min ära ska jag låta dig vara, så att jag inte hugger bort dig.
10 Se, jag har renat dig, men inte som silver,
jag har prövat dig i lidandets ugn.
11 För min egen skull, för min egen skull [här upprepar sig hebreiskan för att ge emfas och tyngd – det är för Guds egen skull och ingenting annat] ska jag göra det,
för hur skulle jag kunna vanhelgas?
Och min ära ska jag inte ge till någon annan.
12 Lyssna till mig, Jakob
och Israel, mina kallade (utvalda, tagna avsides).
”Jag är Han.
Jag är den förste, och ännu mer (verkligen) den siste.” [Jes 41:4; 44:5; Upp 1:8; 21:6; 22:13]
13 Ja, min hand har verkligen lagt jordens grundvalar
och min högra har spänt ut himlarna.
När jag kallade på dem
stod de tillsammans.
[Vers 14-16 har många profetiska bottnar, orden handlar dels om kungen Kyros, men går djupare till att beröra löftet om Messias och Andens utgjutande på Pingstdagen.]
14 Församla er allesammans och lyssna.
Vem ibland dem har berättat dessa ting?
Han som Herren (Jahveh) älskar ska visa sin tillfredsställelse (betyder även böja ned) över Babel
och visa sin arm över kaldéerna.
[”Han” i denna vers talar profetiskt om Jesus när han kommer tillbaka och ska ta itu med alla som kommit mot Jerusalem, se Upp 19:11-16.]
15 Jag, jag har talat,
jag har kallat på honom,
jag har fört honom fram
och han ska göra sina vägar framgångsrika (blomstrande, lyckosamma).
16 Kom nära mig, lyssna på detta:
Från första början har jag aldrig talat i hemlighet,
från den tid som var, där är jag (befinner mig på den platsen),
och nu har Herren Herren (Adonai Jahveh) sänt mig
och sin Ande.
17 Så säger Herren (Jahveh) din Återlösare – Israels Helige:
”Jag är Herren (Jahveh) din Gud (Elohim),
som undervisar dig att få vinst (för välgång, vinning – hebr. jaal) [enda gången ordet används positivt, jfr Jes 47:12; 1 Sam 12:21]
och leder dig på den väg du ska gå.
18 O, att du ville lyssna till mina befallningar!
Då skulle din frid (fullständiga harmoni; helhet på alla områden – hebr. shalom)
vara som en flod [riklig och överflödande, se även Jes 66:12]
och din rättfärdighet som havets vågor (som väller in mot stranden oavbrutet).
19 Din säd (avkomma, ättlingar) skulle vara som sanden [Jes 10:22; 1 Mos 15:5; 22:17; Hos 1:10],
och avkomlingarna från ditt inre [dina barn] som dess säd,
deras namn ska inte bli avhuggna (utrotas),
inte utplånas inför mitt ansikte (min åsyn).
20 Gå ut från Babel,
fly från kaldéerna [babylonierna].
Förkunna med en sjungande röst,
berätta detta,
säg det till jordens yttersta gräns,
säg: Herren (Jahveh) har återlöst sin tjänare Jakob,
21 och de törstade inte när han ledde dem genom öknen,
han lät vattnet flöda från klippan till dem,
han klöv klippan
och vattnet forsade ut.” [Jes 43:19; 2 Mos 17:6; 4 Mos 20:11]
22 ”Det finns ingen frid (shalom)”, säger Herren (Jahveh), ”för de onda.”
[Samma fras, men med Elohim istället för Jahveh, återkommer i Jes 57:21.]