32
Symbolisk handling – återköp av fält
1 Ordet som kom till Jeremia från Herren (Jahveh) i det 10:e året till Sidkia (hebr. Tsidqijaho), Juda kung, som var det 18:e året till Nebukadnessar. 2 Och vid denna tid belägrade Babels kungs armé Jerusalem och Jeremia, profeten, var instängd på vaktgården som fanns i Juda kungs hus.
3 Eftersom Sidkia (hebr. Tsidqijaho), Juda kung, hade stängt in honom och sagt: Varför har du profeterat och sagt: Så säger Herren (Jahveh): Se, jag ska ge denna stad i Babels kungs hand och han ska ta den, 4 och Sidkia, Juda kung, ska inte kunna undkomma kaldéernas hand, utan ska med säkerhet ges i Babels kungs hand och ska tala med honom mun mot mun och hans ögon ska se hans ögon. 5 Och han ska leda Sidkia till Babel och där ska han vara tills jag kommer ihåg honom, förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh), eftersom du strider med kaldéerna men inte ska ha framgång.
6 Och Jeremia sa: Herrens (Jahvehs) ord kom till mig han sa: 7 Se, Chanamel, Shallums son, din farbror, ska komma till dig och säga: ”Köp dig mitt fält som är i Anatot, för du har rätt att köpa det i egenskap av återlösare (hebr. goel).”
8 Och Chanamel, min farbrors son, kom till mig på vaktgården i enlighet med Herrens (Jahvehs) ord och han sa till mig: ”Köp mitt fält, jag ber dig, som är i Anatot som är i Benjamins land, för rätten att ärva är din och återlösningen är din. Köp det till dig själv.” Och jag visste att detta var Herrens (Jahvehs) ord. 9 Och jag köpte fältet som är i Anatot av Chanamel, min farbrors son, och vägde till honom silvret, 17 shekel silver [200 gram]. 10 Och jag signerade köpekontraktet och förseglade det och kallade på vittnen och vägde upp silvret åt honom på vågen. 11 Och jag tog köpekontraktet för köpet, både det som var förseglat med budordet och förordningarna, och det som var öppet. 12 Och jag gav köpekontraktet för köpet till Baroch [Jeremias skrivare, se Jer 45:1], Nerijas son, från Machseja, i närvaro av Chanamel, min farbrors son, och i närvaro av vittnena som undertecknat köpeavtalet inför alla judar som satt på vaktgården.
13 Och jag förmanade Baroch inför dem och sa: 14 Så säger Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot), Israels Gud: Ta dessa överenskommelser, detta köpekontrakt, både det som är förseglat och detta som är öppet, och lägg dem i ett lerkärl så att de bevaras många dagar. 15 För så säger Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot), Israels Gud: Hus och fält och vingårdar ska åter bli köpta i detta land.
16 Och när jag gett köpekontraktet till Baroch, Nerijas son, bad jag till Herren (Jahveh) och sa:
17 Ack, Herrarnas Herre (Adonai Jahveh), se, du har gjort himlarna och jorden med din stora makt och med din utsträckta arm. Ingenting är för svårt för dig, 18 som visar nåd (omsorgsfull kärlek – hebr. chesed) till tusenden och vedergäller fädernas synd i famnen på deras söner efter dem. Gud (El) den store, den mäktige, Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot) är hans namn. 19 Stor, rådgivare och generös (överflödande) i verkställande (utfört arbete), vars ögon är öppna över alla människors söners vägar, till att ge till varje man efter hans vägar och i enlighet med hans gärningars frukt, 20 som har satt tecken och under i Egyptens land till denna dag och i Israel och bland människor och gjort dig ett namn till denna dag, 21 och fört fram ditt folk Israel ut från Egypten med tecken och med under och med stark hand och med utsträckt arm och med stor skräck, 22 och gett dem detta land, som du gav din ed till deras fäder att ge dem, ett land som flyter av mjölk och honung. 23 Och de kom och tog det i besittning, men de lyssnade inte till din röst och vandrade inte i din undervisning. De har inte gjort något av det som du befallde dem att göra. Därför har du låtit all denna ondska drabba dem.
24 Se, belägringsvallarna, de har kommit till staden för att ta den, och staden är given i kaldéernas hand som strider mot den. Eftersom svärdet och hungersnöden och pesten och det som du har talat sker, och se, du ser det. 25 Och du har sagt till mig Herre Herre (Adonai Jahveh): Köp dig ett fält för silver och kalla in vittnen, men staden ges i kaldéernas hand.
26 Och Herrens (Jahvehs) ord kom till Jeremia, han sa: 27 Se, jag är Herren (Jahveh), allt kötts Gud (Elohim). Skulle något vara för svårt (underbart) för mig? 28 Därför säger Herren (Jahveh) så: Se, jag ska ge denna stad i kaldéernas hand och i Nebukadnessars, Babels kungs, hand och han ska ta den, 29 och kaldéerna som strider mot denna stad ska komma och sätta staden i brand och bränna den, med husen på vars tak de har offrat till Baal och hällt ut drickoffer till andra gudar för att provocera mig. 30 Eftersom Israels söner och Juda söner bara har gjort det som är ont i mina ögon från sin ungdom, eftersom Israels söner bara har provocerat mig med sina händers arbete, förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh), 31 eftersom denna stad har varit för mig en provokation till min vrede och till mitt raseri från dagen den byggdes och till denna dag, därför ska jag ta bort den från mitt ansikte, 32 över (på grund av) all ondska Israels söner och Juda söner, som de har gjort för att provocera mig, de, deras kungar, deras furstar, deras präster och deras profeter och Juda män och Jerusalems invånare. 33 Och de har vänt mig ryggen och inte ansiktet, och fastän jag lärde (instruerade) dem tidigt [gång på gång, se Jer 7:13] ville de inte höra (lyda) och tog inte emot förmaning (tillrättavisning – hebr. mosar). 34 Och de ställde sina styggelser i huset där mitt namn åkallas till att vanhelga det. 35 Och de byggde Baals höga platser som är i Hinnoms sons dal för att avskilja sina söner och sina döttrar till Molok, som jag inte befallt dem, det har aldrig funnits i mitt sinne att de skulle göra denna styggelse för att få Juda att synda.
36 Och nu, därför säger Herren (Jahveh), Israels Gud (Elohim), så, angående denna stad om vilken ni säger: Den är given i Babels kungs hand genom svärdet och hungersnöden och pesten: 37 Se, jag ska samla dem från alla länder till vilka jag har drivit dem i min vrede och i mitt raseri och i stor ilska, och jag ska föra dem tillbaka till denna plats och jag ska få dem att bo i trygghet, 38 och de ska vara mitt folk och jag ska vara deras Gud (Elohim). 39 Och jag ska ge dem ett hjärta och en väg så att de vördar mig för alltid, för att det ska gå väl för dem (deras bästa; ordagrant: för deras goda) och deras barn efter dem. 40 Och jag ska skära ett evigt förbund med dem – jag ska aldrig vända mig bort från dem, utan alltid göra gott mot dem. Jag ska lägga min vördnad i deras hjärtan så att de inte går bort från (lämnar) mig. 41 Och jag ska glädja mig över dem till välgång (deras bästa; ordagrant: för deras goda), och jag ska plantera dem i detta land i sanning, av hela mitt hjärta och av hela min själ.
42 Därför, så säger Herren (Jahveh): Som jag har fört all denna stora ondska över detta folk, så ska jag föra allt gott över dem som jag har talat över [lovat] dem. 43 Och fälten ska köpas i detta land, om vilket ni säger: Det är öde, utan människa eller djur, det är givet i kaldéernas hand. 44 Man ska köpa fält för silver och skriva under köpekontrakt och försegla dem och kalla på vittnen i Benjamins land och på platserna runt Jerusalem och i Juda städer och i bergsbygdens städer och i Låglandets (hebr. Shefelas) städer och i städerna i söder, för jag ska låta deras fångna återvända, förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh).