3
1 Han säger:
Om en man förskjuter sin hustru
och hon går ifrån honom och blir en annan mans,
ska han återvända till henne igen?
Ska inte landet bli mycket förorenat? [5 Mos 24:1-4]
Men du har varit en prostituerad med många älskare
och ändå vill du återvända till mig [Hos 2:7],
förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh).
2 Lyft upp dina ögon över de kala höjderna [Juda] och se!
Var har du inte legat [orenat dig med avgudar, se Jer 2:20]?
Vid vägarna har du suttit för dem [väntat på älskarna]
som en arab i vildmarken [kända för att råna förbipasserande karavaner, se Hos 6:9]
och du har förorenat landet
med din prostitution och din ondska.
3 Och regnskurarna har hållits tillbaka
och det har inte varit något sent regn [vårregn, före skörden, se 1 Kung 17:1],
ändå har du en prostituerads panna,
du vägrar att skämmas.
4 Har du inte vid denna tid ropat till mig:
Min Fader, du är min ungdoms vän?
5 Ska han hysa agg för alltid?
Ska han bevara (vakta, skydda) det till slutet?
Se, du har talat
men har gjort det onda som du kunnat (haft möjlighet till).
Trolösa Israel
6 Och Herren (Jahveh) sa till mig i kung Josias dagar: Har du sett det som det avfallna Israel gör? Hon går upp på varje högt berg och under varje lövrikt träd och där ägnar hon sig åt prostitution. 7 Och jag sa: Efter att hon har gjort alla dessa ting ska hon återvända till mig, men hon återvände inte. Och hennes förrädiska syster Juda såg det. 8 Och jag såg, eftersom Israel har tagit alla tillfällen att avfalla i äktenskapsbrott har jag förskjutit henne och gett henne skilsmässobrev. Likväl har inte hennes bedrägliga syster Juda fruktat, utan även hon har ägnat sig åt prostitution. 9 Och det skedde från hennes prostitution att landet förorenades, och hon begick äktenskapsbrott med stenar och med stockar. [Stenar och stockar är materialen som avgudar tillverkas av.] 10 Och trots allt detta har inte hennes bedrägliga syster Juda vänt om till mig med hela sitt hjärta, utan är kvar i lögn, förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh).
11 Och Herren (Jahveh) sa till mig: Det avfälliga Israel har bevisat sig vara mer rättfärdigt än sin bedrägliga syster Juda. 12 Gå och förkunna dessa ord till norr och säg:
Återvänd, du avfälliga Israel, förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh),
jag ska inte dölja mitt ansikte för dig,
eftersom jag är nåd (omsorgsfull kärlek – hebr. chesed), förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh),
jag ska inte hysa agg för evigt.
13 Men (först – hebr. ach) känn (förstå, inse) din synd [Ps 32:5; Ords 28:13]
som du har gjort mot Herren din Gud (Jahveh Elohim)
när du har vandrat hit och dit (förskingrat dina vägar) till främlingar [främmande gudar]
under varje lövrikt träd [där du utövat prostitution, se Jer 2:20], men inte har lyssnat till min röst,
förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh).
14 Återvänd, avfälliga söner, förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh), eftersom jag är er Herre (Adonai) och jag ska ta er, en från varje stad och två från varje familj och ska föra er till Sion. 15 Och jag ska ge er herdar efter mitt hjärta som ska föda er med kunskap och förståelse. 16 Och det ska ske när jag förökar dig och låter er bära frukt i landet, förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh), då ska man inte längre säga: Herrens (Jahvehs) förbundsark och den ska inte stiga upp över hjärtat (komma i sinnet) och den ska inte kommas ihåg och inte saknas (besökas) och inte tillverkas igen. 17 På den tiden ska man kalla Jerusalem ”Herrens (Jahvehs) tron”, och alla folkslag ska samlas till den, till Herrens (Jahvehs) namn, till Jerusalem. Och man ska inte längre gå efter envisheten i sitt onda hjärta. 18 I de dagarna ska Juda hus gå med Israels hus och de ska komma tillsammans från landet i norr till landet som jag har gett som ett arv till deras fäder.
19 Och jag, jag säger:
Hur ska jag inte placera dig bland sönerna
och ge dig ett underbart land,
det bästa arvet bland folkslagen!
Och jag sa: Du ska kalla mig min Fader
och ska inte vända om från att följa mig.
20 Sannerligen, som en bedräglig hustru lämnar sin man,
så har ni agerat bedrägligt mot mig, ni Israels hus,
förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh).
21 En röst (lyssna)! På de kala höjderna hörs
en bedjande gråt från Israels söner,
eftersom de har förvrängt sina vägar,
de har glömt Herren sin Gud (Jahveh Elohim).
22 Återvänd, avfälliga söner,
jag ska bota er avfällighet.
Här är vi, vi kommer till dig
eftersom du är Herren vår Gud (Jahveh Elohim).
23 Sannerligen, till lögn (hebr. sheqer)
från kullarna [med avgudatempel] – tumultet (oljudet, mullret) på bergen.
[Kan syfta på många tillbedjare, många avgudar eller präster, se 5 Mos 23:17].
Sannerligen, i Herren vår Gud (Jahveh Elohim)
finns Israels frälsning.
24 Men skamfulla ting
har slukat fädernas möda (arbete) från vår ungdom,
deras småboskap och deras hjordar,
deras söner och deras döttrar.
25 Låt oss ligga ner i vår skam och låt vår förvirring täcka oss, eftersom vi har syndat mot Herren vår Gud (Jahveh Elohim), vi och våra fäder, från vår ungdom till denna dag, och vi har inte lyssnat till Herren vår Guds (Jahveh Elohims) röst.