150
Psalm 150 – Må allt som har anda prisa Herren
[Psalm 150 är finalpsalmen som avslutar hela Psaltaren. Psalmen är också den sista av de fem Halleluja-psalmerna (Ps 146-150). Psalmen är en uppmaning till lovprisning med alla tänkbara instrument. Den vanligaste kategorin av psalmer i Psaltaren är böner, dock varken inleds eller avslutas Psaltaren med en sådan bönepsalm. Psalm 1 handlar om att följa Guds undervisning och vandra på Guds väg. Man skulle kunna tro att slutresultatet skulle vara lydnad för Guds bud, och visst – självklart finns lydnaden med som en biprodukt, men målet och slutresultatet beskrivs här i Psalm 150 – lovprisning, att allt som har anda ska prisa Herren!
Författare: Okänd
Struktur:
1. Prisa honom för hans storhet, vers 1-2
2. Prisa honom med instrument, vers 3-5
3. Låt allt som andas prisa honom, vers 6]
1 Prisa Herren (lova Jah – hebr. hallelu jah)!
[Psalmen inleds och avslutas med uppmaningen att prisa Herren, se vers 6. Den hebreiska frasen hallelu-jah translittereras ofta rakt av och har blivit ett välkänt uttryck på alla språk för uppmaningen att prisa Guds namn. Verbet hallelu betyder prisa och har betydelsen att välsigna, böja sig och tala väl om Gud. Ordet Jah är den första delen i Guds personliga namn Jahveh, vars innebörd är den evige.]
Gud är stor – prisa honom
[Mellan det inledande och avslutande halleluja, finns elva imperativ av verbet hallelu. Det första och sista är riktat till Gud och däremellan kommer nio ”Prisa honom”.]
Prisa Gud (El) i hans helgedom [här på jorden],
prisa honom i hans starka (mäktiga) fäste (himlavalvet). [Ps 19:2; 1 Mos 1:6-8]
2 Prisa honom för hans mäktiga (väldiga) gärningar,
prisa honom för hans enorma storhet.
[Här i vers 1-2 uppmanas vi att prisa Gud i stort och smått, i hans helgedom syftar på templet i Jerusalem, där Gud har valt att ha sin boning mitt ibland oss. Himlavalvet säger oss att Gud inte bara finns i vår mitt och i vårt hjärta utan i precis hela sin skapelse. Det finns med andra ord ingen omständighet som kan hindra oss från att prisa Gud.]
Prisa med instrument
3 Prisa honom med [det explosiva] ljudet av shofar (vädurshorn),
prisa honom med [de milda ljuden av stränginstrumenten] nevel-lyra (psaltare) och kinnor-harpa (kithara).
[Shofarer användes inte som ett instrument utan för att ge en signal. Det räknas troligtvis upp först här, eftersom det ofta användes för ange att något började, som t.ex. en högtid. Nu börjar lovsången! Nevel-lyran hade enligt den judiske historikern Josefus 12 strängar. Det hebreiska ordet nevel betyder skinn och kan antyda att resonanslådan var av läder eller att instrumentets form liknade en skinnsäck. Kinnor-harpan var också bärbar och mindre med 10 strängar. När båda dessa instrument nämns tillsammans blir summan av strängar 22 strängar – lika många som antalet hebreiska bokstäver! För mer om de olika stränginstrumenten, se Ps 33:2; 2 Sam 6:5.]
4 Prisa honom med tamburiner och dans,
prisa honom med stränginstrument och flöjt.
5 Prisa honom med stora (högljudda) cymbaler,
prisa honom med små (lågmälda) cymbaler.
[I vers 3-5 uttrycks motpoler som uppmanas att prisa Herren (Jahveh). Shofarens skarpa, explosiva och starka ljud med en känsla av staccato, i motsats till harpan och lyran som har förhållandevis svaga, milda ljud med en känsla av legato. I vers 4 nämns tamburiner och dans som ger känslan av både starka ljud och vilda, snabba rörelser i motsats till stränginstrument och flöjt som har lugnare både ljud och tempo. I vers 5 nämns först stora, nästan skrällande, cymbaler med en mäktig klang i motsats till små cymbaler som har ett sprött och välbehagligt klingande ljud.]
Finalen – allt ska prisa Gud
6 Må allt som har anda (allt liv som andas, lever, har en andedräkt) prisa Herren (Jah).
[Varje strof har nu lett upp till det sista crescendot i vers 6 som avslutar denna psalm och hela Psaltaren. Allt som över huvud taget har en möjlighet att ge ljud ifrån sig, eftersom det andas, uppmanas att prisa Gud.]
Prisa Herren (lova Jah – hebr. hallelu jah)!