55
Dom – återupprättelse (kap 55-66)
[Nu kommer bokens sjunde och sista del. Dessa budskap (på samma sätt som de första i kap 1-12) är en kombination av profetiska ord som inte bara rörde vid Jesajas samtid, men också en framtida upprättelse. De 11 sista kapitlen avslutar Jesaja bok. Även denna sektion är uppbyggd som en kiasm och sammanfattar många teman från hela boken. Centralt finns tre poem i kapitel 60-62 där Herrens smorde tjänare proklamerar nyheten om Guds rike.
A Alla nationer är inbjudna, Jes 56:1-8
B Kontrast mellan onda och goda tjänare, Jes 56:9-58:14
C Bön om omvändelse, Jes 59
D Den smorde tjänaren kungör riket, Jes 60-62
C Bön om omvändelse, Jes 63-64
B Kontrast mellan onda och goda tjänare, Jes 65:1-66:4
A Alla nationer är inbjudna, Jes 66:5-24]
Inbjudan
1 Hör upp (hallå, ve)!
[Hebreiska hój används under begravningar som ve-rop. Här verkar Jesaja använda det för att kalla på uppmärksamhet, men samtidigt anar vi en ton av vemod i uttrycket. I vers 2-3 används det vanligaste hebreiska ordet för att lyssna – shama, se även 5 Mos 6:4.]
Någon som är törstig? [En individuell personlig fråga.]
Kom [plural – alla är välkomna] till vattnen!
Även den som inte har några pengar (något silver)
– kom, köp säd och ät!
Ja, kom och köp säd utan pengar
och utan (till ingen) kostnad vin och mjölk.
[Kom och få gratis det som annars brukar kosta.]
2 Varför spenderar ni pengar på (väger ni upp silver för) det som inte är bröd (mat)
och er lön (resultatet av ert slit) på det som inte mättar?
Lyssna (hebr. shama)! Lyssna noga på mig
och ät det som är gott (ger näring)
och låt er själ få fröjda sig i överflöd (njuta av fetma – dvs. utsökta rätter).
3 Böj ditt öra (lyssna noga) [ditt öra singular; betonar personligt ansvar att höra] och kom (vandra tillsammans) [verbet är i plural] till mig,
lyssna, så ska er själ leva!
Jag ska sluta ett evigt förbund med er,
på samma sätt som den trofasta nåd (omsorgsfulla kärlek – hebr. chesed) jag lovade David. [Se Ps 89:2-4]
4 Se, honom [David, som en representant för Messias, eller Messias] har jag gjort
till ett vittne för folken,
till furste och härskare över folken.
5 Se, du [Israel] ska kalla på folkslag du inte känner,
och folk som du inte känner ska skynda till dig,
för Herren (Jahve) din Guds (Elohims) skull, Israels Helige,
som gett dig din härlighet.
6 Sök [upp] (träd fram, närma er; fråga efter) Herren (Jahveh) medan han låter sig finnas (medan det går att nå honom),
åkalla (ropa efter) honom medan han är nära.
7 Den ogudaktige måste överge sin väg [lämna sin gamla livsstil]
och den syndfulle (den som gör orätt och utövar falsk tomhet) sina tankar (planer).
När de vänder om till Herren (Jahveh) ska han visa kärlek (förbarmande, nåd),
när de vänder om till Gud (Elohim) ska han ge stor förlåtelse. [5 Mos 4:25-31; 30:1-10]
8 För mina tankar (planer, syften) är inte era tankar,
och era vägar är inte mina vägar,
förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh).
[Ordagrant: för inte är mina tankar era tankar, inte heller är era vägar mina vägar, dvs. ert sätt att tänka och agera går inte att jämföra med Guds sätt.]
9 För [precis] som himlarna är (svävar) högre än jorden,
så är mina vägar högre än era vägar,
och mina tankar (planer, syften) högre än era tankar.
10 För liksom regnet och snön
faller från himlen (ordagrant: himlarna),
och inte vänder tillbaka dit
utan att ha vattnat jorden
och fått den att bära frukt och grönska (gro, spira)
– så att den ger säd att så (säd till den som sår) och bröd att äta (bröd till den som äter) –
11 så ska det vara med mitt ord som går ut från min mun:
Det ska inte vända tillbaka till mig tomhänt (förgäves, fruktlöst, verkningslöst),
utan att ha utfört vad jag har önskat (haft välbehag i; fröjdats åt),
och framgångsrikt gjort (lyckats med) det jag sänt ut det för.
[Guds ord syftar på alla Guds löften i Skrifterna. Här i kapitel 55 nämns flera löften både före och efter detta stycke, se vers 3-7 och 12-13.]
12 För ni ska gå ut med fröjd
och ledas framåt i frid (fullständig harmoni; helhet på alla områden – hebr. shalom).
Bergen och kullarna ska brista ut i sång
och fältets alla träd ska klappa sina händer.
13 Istället för törne
ska [stora majestätiska] cypresser växa upp
och istället för brännässlor (någon form av ökenväxt; från verbet att bränna)
ska myrten (hebr. hadas) växa upp. [Brudkransar av myrten och trädet förknippas med bröllop och glädje.]
Det ska vara som ett minnesmärke för Herren (Jahveh),
ett evigt tecken som inte ska huggas bort.