50
Babylon
1 Ordet som Herren (Jahveh) talar angående Babel, om kaldéernas land, genom profeten Jeremias hand.
2 Berätta bland folkslagen och låt dem höra,
res upp ett baner,
låt dem höra, dölj det inte, säg:
”Babel är intaget,
Bel är satt i skam,
Merodach är förskräckt,
hennes avgudabilder är satta i skam,
hennes avgudar är förskräckta.”
3 Ut från norr kommer ett folk emot henne [det medo-persiska riket]
som ska göra hennes land öde
och ingen ska bo där
– från människa till djur – de har flytt, de är borta.
4 I de dagarna och på den tiden,
förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh),
ska Israels söner komma och Juda söner tillsammans,
de ska gå sin väg gråtande och ska söka Herren sin Gud (Jahveh Elohim).
5 De ska fråga om Sion [Jerusalem]
med sina ansikten vända längs vägen:
”Kom och förena er med Herren (Jahveh)
i ett evigt förbund som inte ska glömmas bort.”
6 Mitt folk har blivit försvunna får,
deras herde har fått dem att irra iväg,
de har vänt sig bort på bergen,
de har gått från berg till kulle,
de har glömt bort sin viloplats.
7 Alla som har funnit dem har slukat dem,
och deras motståndare säger: ”Vi är inte skyldiga”,
eftersom de har syndat mot Herren (Jahveh), rättfärdighetens hem,
och deras fäders hopp (hebr. miqveh), Herren (Jahveh).
8 Fly från Babels mitt och gå framåt,
ut från kaldéernas land
och var som bockarna
framför flocken.
9 För se, jag ska uppvigla och få en samling av stora länder från norr
att komma upp mot Babel,
och de ska göra sig redo mot henne,
därifrån ska hon bli tagen,
deras bågar ska vara som en mäktig man
som gjorts barnlös, ingen ska återvända fåfängt.
10 Och Kaldéen ska bli tillspillogivet,
alla som tillspilloger henne ska bli tillfredsställda,
förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh).
11 Eftersom ni är glada, eftersom ni fröjdar er,
ni som plundrar mitt arv,
eftersom ni hoppar (kesar) som en kviga på grönbete
och brölar som starka oxar,
12 ska er mor få skämmas grundligt,
hon som födde er ska bli förbryllad.
Se, de bortersta folkslagen ska bli en öken,
ett torrt land, en vildmark.
13 På grund av Herrens (Jahvehs) vrede ska det inte bli bebott
utan det ska vara fullständigt öde.
Alla som går förbi Babel ska bli förskräckta
och vissla [häpna av chock] över alla hennes plågor.
14 Ställ dig i stridsordning mot Babel runtom,
alla ni som spänner bågen,
ropa mot henne,
spara inga pilar för hon har syndat mot Herren (Jahveh).
15 Ropa mot henne på alla sidor,
så att hon överlämnar sig,
hennes stödjepelare har fallit,
hennes murar är nedrivna,
det är Herrens (Jahvehs) hämnd, hämnas på henne,
som hon har gjort, gör [likadant] mot henne.
16 Hugg av såningsmännen från Babel
och honom som håller i skäran under skörden,
av fruktan för det förtryckande svärdet
ska var och en vända sig till sitt eget folk,
och de ska fly var och en till sitt eget land.
17 Israel är en förskingrad fårhjord,
lejonen har drivit bort honom.
Först slukade Assyriens kung honom
och sist har Nebukadnessar, Babels kung, krossat hans ben.
18 Därför säger Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot), Israels Gud (Elohim), så:
Se, jag ska straffa Babels kung och hans land,
så som jag straffade Assyriens kung.
19 Jag ska föra tillbaka Israel till sin betesmark,
och han ska beta på Karmel och Bashan,
och hans själ ska bli mättad
i Efraims bergsbygd och i Gilead.
20 I de dagarna och på den tiden,
förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh),
då ska man leta efter Israels synd,
men det ska inte finnas någon,
och Juda synd,
men den ska inte bli funnen,
för jag ska förlåta dem som jag har lämnat kvar som en kvarleva.
21 Gå upp mot Meratajims land,
gå upp mot det,
och mot Pekods invånare.
Ödelägg och fördärva fullständigt, förfölj dem,
förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh),
och gör i enlighet med allt som jag har befallt er.
22 Hör! Striden är i landet
och stor förödelse.
23 Hur är inte världens hammare sönderskuren och bruten!
Hur har inte Babel blivit en ödemark bland folkslagen!
24 Jag har lagt en snara för dig
och du är fångad, Babel,
du var inte vaksam,
du är funnen och fångad
eftersom du har stridit mot Herren (Jahveh).
25 Herren (Jahveh) har öppnat sin rustningskammare
och har tagit fram sin vredes (ordagrant sin fradgas) vapen.
Det är ett verk som Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot) har gjort
i Kaldéernas land.
26 Kom emot henne från alla håll,
öppna hennes spannmålsmagasin,
kasta upp henne som en stenhög
och fördärva henne fullständigt,
låt inget av henne bli kvar.
27 Slå alla hennes tjurar,
låt dem gå ner till slakten.
Ve över dem, för deras dag har kommit,
tiden för deras besökelse (inspektion, räkenskap och straff).
28 Hör! De flyr och undkommer från Babels land
för att berätta för Sion [Jerusalem],
Herren (Jahveh) vår Guds (Elohims) hämnd,
hämnden för hans tempel.
29 Samla ihop bågskyttarna mot Babel,
alla dem som spänner bågen,
slå läger mot henne runtom,
låt ingen av dem undkomma,
vedergäll henne efter hennes gärningar,
i enlighet med allt som hon har gjort, gör [likadant] mot henne.
För hon har varit stolt (arrogant) mot Herren (Jahveh),
mot den Helige i Israel.
30 Därför ska hennes unga män falla på hennes öppna platser (torg),
och hennes stridsmän ska bli tystade den dagen,
förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh).
31 Se, jag är emot dig du stolta (arroganta),
förkunnar (säger, proklamerar) Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot),
för din dag har kommit,
tiden då jag ska straffa dig.
32 Och den stolta (arroganta) ska snubbla och falla
och ingen ska resa upp honom.
Och jag ska tända min eld i hans städer
och den ska sluka allt runt omkring honom.
33 Så säger Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot):
Israels söner
och Juda söner är förtryckta tillsammans,
och alla som har tagit dem till fånga
håller fast dem och låter dem inte gå.
34 Deras Återlösare är stark,
Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot) är hans namn.
Han ska med kraft föra deras talan,
så att han kan ge jorden (marken) vila
och förvirra Babels invånare.
35 Ett svärd är över kaldéerna,
förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh),
och mot Babels invånare
och mot hennes furstar och nära hennes visa män.
36 Ett svärd är nära skrävlarna (de skrytsamma)
och de ska bli dårar,
ett svärd är nära hennes mäktiga män (män i sina bästa år, fulla av egen styrka och kraft)
och de ska bli förfärade (modlösa).
37 Ett svärd kommer mot deras hästar och mot deras vagnar
och nära alla blandfolk (icke-judar) som är i hennes mitt,
och de ska bli som kvinnor [som inte strider, se Nah 3:13].
Ett svärd mot hennes skatter
och de ska bli bortrövade.
38 Torka är över hennes vatten
och de ska bli uttorkade,
för det är en avgudabilds land
och de är galna (löper) efter det skräckinjagande.
39 Därför ska vildkatterna bo där med schakalerna
och strutsen ska bo där
och det ska aldrig mer vara bebott för evigt,
ingen ska bo där från generation till generation.
40 Som när Gud (Elohim) omstörtade Sodom och Gomorra
och deras grannstäder,
förkunnar (säger, proklamerar) Herren (Jahveh),
så ska ingen man bo där
och ingen människas son ska vistas där.
41 Se, ett folk kommer från norr
och ett stort folkslag och många kungar
ska resas upp från jordens yttersta hörn.
42 De lägger beslag på båge och lans,
de är grymma och har inget medlidande.
Deras röst är som det rytande havet
och de rider på hästar i uppställning,
som en man till strid
mot dig, Babels dotter.
43 Babels kung har hört ryktet om dem
och hans hand har blivit svag (matt, klen),
ångest har gripit tag om honom
och smärta som hos en kvinna i födslovånda.
44 Se, han ska komma upp som ett lejon
från Jordans buskar
mot den starka bebyggelsen,
för jag ska plötsligt få dem att rusa ifrån den,
och den som är utvald,
honom ska jag utse över det,
för vem är lik mig?
Och vem vill bestämma en tid åt mig?
Och vem är den herde som ska stå framför mig?
45 Därför lyssna du till Herrens (Jahvehs) råd,
som han har fastställt mot Babel,
och hans syften som han har fastslagit mot kaldéernas land.
Med säkerhet ska den minsta i flocken dra iväg med dem,
säkerligen ska deras boplatser bli en förskräckelse för dem.
46 För ljudet av Babels erövring ska jorden darra
och skriket ska höras bland folkslagen.