2
Olydnadens konsekvenser
1 Och nu är denna befallning till er, ni präster. 2 Om ni inte lyssnar och om ni inte tar till ert hjärta att ge ära till mitt namn, säger Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot), då ska jag sända förbannelser över er och jag ska förbanna era välsignelser. Ja, jag ska sannerligen förbanna dem, eftersom ni inte tar detta till ert hjärta. 3 Se, jag bestraffar er säd [era ättlingar] på grund av er och jag ska sprida avskräde (slaktrester) över era ansikten [vilket skulle orena dem, se Sak 3:3-4], avskräde från era högtidsoffer [som skulle brännas utanför lägret, se 2 Mos 29:14], och föra bort er tillsammans med den. 4 Så ska ni veta att jag har sänt denna befallning till er för att det ska vara mitt förbund med Levi [som var präster, se vers 1 och 5 Mos 10:8; 18:1; 21:5], säger Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot).
5 Mitt förbund med honom var för livet och friden (fullheten på alla områden – hebr. shalom) och jag gav dem till honom som vördnad. Han vördade mig och han var betagen av vördnad för mitt namn. 6 Sanningens undervisning (hebr. Torah) var i hans mun, ingen orätt fanns på hans läppar. I frid (shalom) och uppriktighet (rättrådighet) vandrade han med mig och han omvände många från synd (missgärning, skuld).
7 Prästens läppar ska vara kunskapens väktare och undervisning måste sökas från hans mun. Han är en budbärare åt Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot). 8 Men ni har vikit av från vägen. Ni har fått många att snubbla genom ert sätt att förmedla undervisning (hebr. Torah) [instruktionerna från de fem Moseböckerna]. Ni har korrumperat leviternas förbund, säger Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot). 9 Så har jag också gjort er föraktade och låga [som någon man ser ner på] inför allt folket eftersom ni inte håller mina vägar utan visar anseende till personen i undervisningen.
Juda uppmanas till trohet
Andlig enhet
10 Har vi inte alla en Fader [Mal 1:6; 5 Mos 32:6, 18]?
Har inte en Gud (El) skapat oss?
Trolöshet
Varför behandlar vi varandra trolöst, en man mot sin bror, och besudlar fädernas förbund?
11 Juda har agerat trolöst, en styggelse gjord i Israel, till och med i Jerusalem. För Juda har förorenat Herrens (Jahvehs) helgedom, som han älskar, och äktat, gift sig med, främmande gudars (hebr. el) döttrar. 12 Herren (Jahveh) ska hugga av (avskilja) den man som gör detta, till dess han är utkastad från Jakobs tält och från möjligheten att offra en gåva till Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot).
13 Dessutom [för det andra] gör ni detta (onda): ni övertäcker Herrens (Jahvehs) altare med er gråt och jämmer eftersom han inte längre accepterar era offer eller tar emot dem med nåd (välvilja, villkorad nåd – hebr. ratson) från er hand. 14 Men ni säger (ändå frågar ni): ”Varför?”
Eftersom Herren (Jahveh) vittnar mellan dig och din ungdoms hustru, som du har varit trolös mot. Ändå har hon blivit din kompanjon och hustru genom förbund.
Var inte otrogna mig
15 Ingen har gjort så [skilt sig], som har en kvarleva av ande (i sig) [fortfarande är vid liv]. Vad söker den ende [Gud eller Abraham, vers 10] om inte avkomma från Gud (Elohim)? [Den första delen av denna vers är svår att översätta.] Skydda och bevara din ande så att du inte är trolös mot (bedrar) din ungdoms hustru.
16 Jag hatar skilsmässa,
säger Herren (Jahveh), Israels Gud (Elohim),
och den som täcker sin mantel i orättfärdighet,
säger Härskarornas Herre (Jahveh Sebaot).
Så skydda och bevara er ande så att ni inte är trolösa (bedrar och är otrogna).
Klagan över Guds orättvisa
17 Du har tröttat ut Herren (Jahveh) med dina ord. Men ni säger (ändå frågar ni):
”Hur har vi tröttat ut honom?”
När du säger: ”Alla som gör det onda är goda i Herrens (Jahvehs) ögon och han har behag till dem”, eller: ”Var är den dömande Guden (Elohim) [som är rättvis]?”