26
En lovsång
[Hela detta kapitel är en sång, skriven för de återlösta när Messias regerar. Jesaja beskriver det som om han befinner sig där och både ser och hör hur folket uttrycker sin tacksamhet och lovsång till Gud.]
1 På den dagen [när hela skapelsen är återupprättad, se Apg 3:21] ska denna sång sjungas i Juda land:
______
Vi har en stark stad,
murar och befästningar har han utvalt för frälsning. [Upp 21:14-26]
2 Öppna portarna [Ps 24:7, 9; 118:19; Upp 21:22-27; 22:14],
så att det rättfärdiga folket (den rättfärdiga nationen) kan komma in
– [de] som vakar (skyddar, bevarar – som en väktare) över trofastheten (sanningarna; plural – all sanning; på sanningens alla områden).
3 Den som är fast i sitt sinne [stödjer sig på Gud och låter sina tankar formas av honom]
bevarar (vaktar, skyddar) du i frid, frid (i fullkomlig frid – hebr. shalom shalom) [Fil 4:7],
för han förtröstar (litar) på dig. [Rom 5:1; Joh 14:27]
[Här och i Jes 57:19 upprepas frid två gånger. Det är hebreiskans sätt att betona och ge eftertryck. Ordet beskriver en fullständig harmoni på alla livets områden: ro, stillhet, vila, goda relationer, hälsa och välgång. I vers 1 nämns staden, vilket syftar på Jerusalem vars hebreiska namn är Jeroshalajim. Hebreiskan har förutom singular och plural även dual som innebär två – ändelsen ”-ajim” indikerar detta. Dual-formen på Jerusalem har ibland tolkats som de två berg som staden vilar på, men går också bokstavligt att se som att staden betyder dubbel frid. I antika egyptiska källor kallas staden ”Ursalimmu” vilket betyder ”fridens fundament/fredens grund”.]
4 Förtrösta på (lita på; var trygg/frimodig i) Herren (Jahveh) för evigt (för alltid) [ta din tillflykt till honom],
för i Herren Herren (Jah Jahveh) finns en evig klippa (är evig styrka – hebr. tsor).
[I hebreiskan står två ord för Herren i den andra strofen: kortformen Jah följt av hela gudsnamnet Jahveh. Upprepningen betonar Guds oföränderlighet. Grundtextens tsor är ett massivt berg som bildligt talar om styrka och en fast punkt, se Matt 7:24.]
5 Han har brutit ned (ödmjukat) dem som bor i det höga [de har tvingats att böja sig],
den starka (imponerande, upphöjda) staden har förts ned,
den är jämnad med marken,
förd till stoftet.
6 Foten ska trampa ned den,
även de fattigas fötter – stegen av de nödlidande.
7 Den upptrampade vägen till rättfärdighet är rak,
de rättrådiga gör rättfärdighetens stig slät (jämn, lätt att gå på).
8 Även på stigen för dina påbud (bindande juridiska beslut), Herre (Jahveh), har vi väntat på dig,
till ditt namn och till din åminnelse (hågkomst) är hela vår varelses längtan (står vår själs förhoppning). [2 Mos 3:15]
9 Jag, hela min varelse (själ – hebr. nefesh), har längtat efter dig under natten [Ps 63:7; Höga V 3:1],
ja, min ande i mig har sökt dig tidigt (gryningen; ärligt, uppriktigt),
för när dina påbud (bindande juridiska beslut) råder på jorden,
lär sig världens inbyggare rättfärdighet.
10 Visas [bara] nåd (låter man oförtjänt kärlek visas – hebr. chanan) mot den onde,
lär han sig aldrig vad rättfärdighet (rättvisa) är,
även i de rättrådigas (rakryggades) land kommer han handla orätt (vara genomsyrad av ondska – hebr. aval) [Ps 71:4]
och inte se Herrens (Jahvehs) majestät.
11 Herre (Jahveh), din hand är upplyft [redo att handla]
men de ser inte;
de ska se med skam din nitälskan (din djupa passion och kärlek – hebr. qinah) för folket,
eld ska uppsluka dina motståndare.
12 Herre (Jahveh), du ska påbjuda (stadfästa) frid (shalom) för oss,
för du har verkligen utfört allt vårt arbete för oss.
13 Herre (Jahveh) vår Gud (Elohim),
andra herrar bredvid dig har haft överhöghet över oss,
till dig ensam nämner vi ditt namn.
14 De döda lever inte,
skuggorna (de avlidna – hebr. rafaim) reser sig inte,
till slutet har du tuktat och ödelagt dem
och låtit deras minne förblekna.
15 Du har samlat åt dig från folkslagen, Herre (Jahveh),
du har samlat åt dig från folkslagen ära (härlighet, tyngd – hebr. kavod)
till jordens alla yttersta gränser.
16 Herre (Jahveh), i trångmål har de sökt dig,
i tysthet har de utgjutit en bön när din tuktan var över dem.
17 Som en gravid kvinna som närmar sig tiden för sin förlossning
är i smärta och ropar i sitt värkarbete,
så har vi varit framför ditt ansikte, Herre (Jahveh).
18 Vi har varit gravida, vi har varit i smärta,
vi har fött fram vind,
vi har inte åstadkommit någon befrielse i landet,
inte heller har jordens invånare kommit till liv.
[Det hebreiska ordet för ”vara gravid” här är i formen herajon och skrivs med fem bokstäver: he, resh, jod, vav och nun. Talvärdet för detta ord är 271 (5+200+10+6+50). En graviditet varar mellan 266 och 280 dagar, där just talet 271 är medianen!]
19 Dina döda ska leva,
mina döda kroppar ska resa sig [Dan 12:2],
vakna och sjung,
ni som bor i stoftet,
för din dagg är som ljusets dagg
och jorden ska ge liv till skuggorna (de avlidna – hebr. rafaim).
20 Kom, mitt folk, gå in i dina kamrar
och stäng dina dörrar om dig,
göm dig själv ett ögonblick,
till dess vreden har dragit förbi.
21 För se, Herren (Jahveh) kommer fram från sin plats (boning)
för att besöka jordens inbyggare för deras synd,
jorden ska blotta hennes blod
och ska inte heller dölja sina slagna (slaktade).
______