Knjiga proroka Danila.
9.
Prve godine Darija, sina Artakserksovog, od midijskog roda, koji se zacario nad carstvom Haldejaca; 
prve, dakle, godine njegove vladavine, ja, Danilo, razumeo sam iz pisama: sedamdeset godina je broj godina, kada će se, prema reči Gospodnjoj upućenoj proroku Jeremiji, navršiti pustošenje Jerusalima. 
Tada sam okrenuo lice prema Gospodu Bogu, tražeći ga u molitvi i preklinjanjima, uz post, kostret i pepeo. 
Molio sam se Gospodu, mome Bogu, i ispovedao se: „O, Gospode, veliki i strašni Bože, koji čuvaš savez i milost onima koji te ljube i drže tvoje zapovesti. 
Zgrešili smo i činili nepravdu, odmetnuli smo se i odstupili od tvojih zapovesti i odredbi. 
Međutim, mi nismo slušali tvoje sluge, proroke, koji su govorili u tvoje ime našim carevima, knezovima i precima, i svem narodu zemlje. 
Tebi, Gospode, pripada pravda, a nama je danas sramota na licima, nama Judejcima i stanovnicima Jerusalima, celom Izrailju, onima koji su blizu i onima koji su daleko, po svim zemljama kuda si ih isterao zbog nevere koju su počinili protiv tebe. 
Gospode, na našim je licima sramota, na našim carevima, našim knezovima i našim precima, jer smo ti zgrešili. 
Gospodnje je da iskaže milosrđe i praštanje, jer mi smo se odmetnuli od njega. 
Nismo slušali glas Gospoda, Boga našega, niti smo sledili zakone koje nam je dao preko svojih slugu proroka. 
Sav je Izrailj prestupio tvoj Zakon i odvratio se ne slušajući tvoj glas. Zato se na nas svalila kletva i prokletstvo, kao što je zapisano u Zakonu Mojsija, sluge Božijeg, jer smo mu zgrešili. 
On je ispunio svoje reči koje je izrekao protiv nas i naših vladara koji su vladali nad nama, kada je doveo na nas veliko zlo. Nikada se pod nebom nije dogodilo ono što se dogodilo u Jerusalimu. 
Stigla nas je sva ta nevolja, kako je zapisano u Mojsijevom Zakonu, ali mi nismo tražili smilovanje Gospoda, Boga našega: nismo se odvratili od svoje krivice i nismo se umudrili tvojom istinom. 
A Gospod je čuvao nevolju i doveo je na nas, jer je Gospod, Bog naš, pravedan u svim svojim delima koje čini. Ipak, nismo poslušali njegov glas. 
Sada, Gospode, Bože naš, koji si izveo svoj narod iz Egipta svojom moćnom rukom, i stekao sebi ime do ovoga dana: zgrešili smo, učinili smo što ne valja. 
Gospode, po svojoj pravdi, odvrati svoj gnev i jarost od Jerusalima, tvoga grada, tvoje svete gore, jer zbog naših greha i krivica naših očeva, Jerusalim i tvoj narod služe za ruganje svima oko nas. 
Stoga, Bože naš, usliši molitvu i preklinjanje svoga sluge. Neka tvoje lice obasja tvoje opustošeno Svetilište, tebe radi, Gospode! 
Prigni svoje uho, Bože moj, i počuj! Otvori svoje oči i pogledaj našu pustoš i grad koji nosi tvoje ime! Jer, ne donosimo preklinjanja pred tebe radi svoje pravednosti, već radi velikog milosrđa tvoga. 
Počuj, Gospode! Oprosti, Gospode! Gospode, obrati pažnju i učini! Ne oklevaj – radi sebe, Bože moj, jer tvoj grad i tvoj narod nose tvoje ime!“ 
Dok sam još govorio moleći se i ispovedajući svoje grehe i grehe svoga naroda Izrailja, i iznoseći svoju molbu pred Gospodom, Bogom svojim, za svetu goru svog Boga; 
dok sam tako govorio u molitvi, Gavrilo, onaj čovek koga sam video u prethodnom viđenju, doleti k meni u hitrom letu, dotakne me za vreme večernjeg prinosa 
i pouči me, govoreći: „Danilo, došao sam sad da ti dam uvid i razumevanje. 
Kad si počeo da preklinješ, došla je reč, pa sam došao da ti je javim, jer si izabran. Stoga, razumi reč i razumi viđenje. 
Sedamdeset ’sedmica’ je određeno za narod i za sveti grad, da se okonča prestup, da se stavi tačka na greh, da se otkupi krivica i da se uvede večna pravda, kako bi se stavio pečat na viđenje i na proroštvo, radi pomazanja Svetinje nad svetinjama. 
Znaj i razumi: od objavljivanja reči da se Jerusalim obnovi i sazida, do Pomazanika Vladara, je sedam sedmica i još šezdeset dve sedmice. I biće opet obnovljen trg i opkop, i to u vreme nevolje. 
A posle šezdeset dve sedmice Pomazanik će biti pogubljen i ostaće bez ičega. Potom će doći vojska jednog vladara, pa će opustošiti grad i Svetinju, ali će mu kraj doći s poplavom. Rat će se voditi do kraja; pustošenje je određeno. 
On će sklopiti čvrst savez sa mnogima za jednu sedmicu i ukinuće žrtvu i prinos u polovini sedmice. U jednom uglu Doma biće strašna gadost, dok se određena pustoš ne sruči na pustošnika.“ 
