Knjiga proroka Miheja.
2.
Jao onima koji zlo spremaju, koji kuju nepravdu na posteljama svojim! Kad osvane, onda to i čine, jer je sila u ruci njihovoj. 
Zažele njive – otimaju ih; i kuće – oduzimaju ih. Oni tlače čoveka i dom njegov, čoveka i njegovo nasledstvo. 
Zato ovako kaže Gospod: „Evo, rodu ovom spremam zlo. Iz njega nećete svoje vratove izvući i nećete nadmeno ići, jer će doći vreme zla. 
Toga će dana o vama s podsmehom pričati, naricaće naricaljku: ’Zbilo se – reći će. Satrveni smo sasvim. Menjao je deo naroda moga. Kako ga je otrgnuo od mene! Naša je polja dao otpadnicima.’“ 
Zato nećeš imati nikoga ko bi ti žrebom merio užetom zemlju u zboru Gospodnjem. 
„Ne penite proroštvima“ – prorokuju oni – „Ne prorokujte o tim stvarima! Neće se na nas obrušiti.“ 
Kažeš li ti, o, dome Jakovljev: „Je li Duh Gospodnji nestrpljiv? To li su njegova dela?“ „Ne čine li moje reči dobro onome koji ispravno živi? 
Koliko juče moj se narod podigao kao neprijatelj. Skidate sa haljine plašt onima koji spokojno prolaze, kao oni koji se iz bitke vraćaju. 
Žene mog naroda terate iz njihovih voljenih kuća, od njihove dece slavu moju doveka uzimate. 
Ustanite i idite jer ovo nije mesto počinka. Zato što je nečisto, biće razoreno i biće to strahovito razaranje. 
Ako čovek lažov, što ide niz vetar, slaže – prorokovaću ti o vinu i žestokom piću – taj će biti prorok ovom narodu. 
Zaista, okupiću, Jakove, sve vas. Zaista, zajedno ću okupiti ostatak Izrailjev. Učiniću ih poput ovaca u toru, poput stada posred paše njegove, da od ljudi bude larma. 
Pred njima će ići onaj što prodire, pa će i oni prodrti, proći kroz vrata i izaći kroz njih. Njihov će car ići pred njima i Gospod na njihovom čelu.“ 
