Knjiga proroka Isaije.
56.
Govori Gospod: „Držite pravo i činite pravdu, jer od mene se približava spasenje i biće objavljena pravda moja. 
Blažen je čovek koji čini ovo, i sin čovečiji koji to drži, koji pazi na subotu da je ne oskrnavi, i pazi na ruku svoju da nikakva zla ne učini.“ 
Neka tuđinčev sin koji je prionuo uz Gospoda ne kazuje govoreći: „Gospod me je jamačno odvojio od svog naroda.“ I evnuh neka ne govori: „Ja sam suvo drvo.“ 
Jer govori Gospod: „Evnusima koji paze na subote moje i biraju što je meni ugodno, i koji se drže saveza sa mnom; 
njima ću dati u Domu mome i među zidovima mojim spomen i ime bolje nego sinovima i ćerkama, daću im večno ime, nerazorivo. 
A tuđinske sinove koji su prionuli uz Gospoda da mu se klanjaju i da ljube ime Gospodnje i da mu budu sluge, svi koji paze na subotu da je ne oskrnave i koji se drže saveza sa mnom; 
njih ću dovesti na svetu goru moju, i obradovaću ih u mom Domu za molitvu. Svespalnice njihove i žrtve zaklane biće mi po volji na žrtveniku mome. Jer će se Dom moj zvati ’Dom za molitvu svim narodima’.“ 
Gospodar Gospod koji sakuplja izgnane Izrailjce veli: „Još ću ih sakupiti svrh već sakupljenih.“ 
Sve životinje poljske, dođite da jedete, sve životinje šumske. 
Svi njegovi stražari su zatajili, svi oni ne shvataju, psi bezglasni, da laju ne mogu. Sanjivo se izležavaju, vole da dremaju. 
I to: proždrljivi su psi, ne umeju da se nasite. I oni su pastiri nerazboriti, svaki od njih na svoj put okreće, svaki za grabežom svojim sebično. 
„Dođite, doneću vina, i napićemo se žestoka pića. Kao danas i sutra će biti: obilje vrlo veliko!“ 
