1. Solunjanima.
3.
Pošto nismo mogli više da izdržimo, složili smo se da bi bilo najbolje da ostanemo u Atini. 
K vama smo, pak, poslali Timoteja, našeg brata i Božijeg saradnika u propovedanju Radosne vesti Hristove, da vas učvrsti i obodri u vašoj veri, 
da se niko ne pokoleba u ovim nevoljama. Vi, naime, sami dobro znate da smo određeni za njih. 
I zaista, kada smo bili kod vas, unapred smo vam govorili da će vas snaći nevolje, i kao što znate, tako je i bilo. 
Zato sam, ne mogavši više da izdržim, poslao Timoteja da me obavesti o vašoj veri, da vas kako Kušač nije naveo da podlegnete iskušenju, jer bi tada naš trud bio uzaludan. 
A sada nam se Timotej vratio od vas i doneo nam dobre vesti o vašoj veri i ljubavi, i da nas se uvek rado sećate i čeznete da nas vidite, kao i mi vas. 
Zato smo se, braćo, i pored sve svoje muke i nevolje, utešili vašom verom. 
Mi, u stvari, sada zaista živimo kad znamo da ste postojani u Gospodu. 
Jer, kakvu zahvalnost možemo dati Bogu za svu radost koju doživljavamo zbog vas pred Bogom? 
Danju i noću se najusrdnije molimo Bogu da vas ponovo vidimo, i da usavršimo ono što nedostaje vašoj veri. 
A sam Bog, naš Otac, i naš Gospod Isus, da pripremi put za naš dolazak k vama, 
i da učini da obilujete međusobnom ljubavlju, i ljubavlju prema svima, kao što mi vas volimo. 
Neka on osnaži vaše unutrašnje biće, da budete besprekorni u svetosti pred Bogom, Ocem našim, pri dolasku Gospoda našega Isusa, sa svim svetima njegovim. 
