2. Mojsijeva.
31.
Gospod opet reče Mojsiju: 
„Vidi, ja sam po imenu pozvao Veseleila, sina Urijinog, sina Orovog, iz Judinog plemena. 
Ispunio sam ga Duhom Božijim, i podario mu mudrost, pronicljivost i znanje za svaku vrstu veštine: 
da vešto smišlja nacrte za izradu predmeta od zlata, srebra i bronze; 
da reže i umeće kamenje; da rezbari drvo, i da radi svakovrsne poslove. 
Njemu sam pridodao Elijava, sina Ahisamakovog, iz Danovog plemena. Veštinom sam obdario i sve sposobne ljude, da naprave sve što sam zapovedio: 
Šator od sastanka, Kovčeg svedočanstva s poklopcem na njemu; sav nameštaj za Šator; 
sto i njegov pribor; svećnjak od čistog zlata sa svim svojim priborom; kadioni žrtvenik; 
žrtvenik za žrtve svespalnice sa svim svojim priborom, i umivaonik sa svojim postoljem; 
pa izvezene odežde, posvećene odežde za sveštenika Arona i odežde za njegove sinove kad služe kao sveštenici; 
ulje za pomazanje, i miomirisni kad za Svetinju. Neka učine sve kako sam zapovedio.“ 
Zatim Gospod reče Mojsiju: 
„Reci ovo Izrailjcima: ’Držite moje subote, jer je to znak između mene i vas, od pokolenja do pokolenja, da biste znali da sam ja, Gospod, koji vas posvećujem. 
Držite subotu, jer je sveta za vas. Ko god je oskrnavi, neka se svakako pogubi; ko god bude radio kakav posao u subotu, neka se istrebi iz svog naroda. 
Šest dana neka se radi, a sedmog dana neka bude subota potpunog odmora posvećena Gospodu. Ko god bude radio kakav posao u subotu, neka se svakako pogubi. 
Stoga, neka Izrailjci drže subotu, slaveći je kao večni savez od pokolenja do pokolenja. 
To će biti večni znak između mene i Izrailjaca, jer je Gospod za sedam dana stvorio nebo i zemlju, a u sedmi dan je prestao da radi i odahnuo.’“ 
Kad je Gospod prestao da govori s Mojsijem na gori Sinaj, dao mu je dve ploče Svedočanstva, kamene ploče, ispisane Božijim prstom. 
