Psalam.
95.
Dođite! Kličimo Gospodu! Uskliknimo Steni našega spasenja! 
Dođimo pred njega s pohvalama, u pesmama kličimo mu! 
Jer Gospod je velik Bog, car je velik nad svim bogovima. 
U njegovoj su ruci dubine zemaljske, njegovi su vrhovi planina. 
Njegovo je more, on ga je stvorio; ruke su mu kopno načinile. 
Dođite da ničice popadamo! Hajde da se poklonimo i kleknemo pred Gospodom, Sazdateljem našim! 
Jer on je naš Bog, a mi narod njegove ispaše, stado koje vodi. Danas kad glas njegov čujete: 
„Tvrda srca ne budite kao na Merivi, u pustinji u dan Mase. 
Oci vaši mene su kušali, izazivali me, iako su dela moja gledali. 
Četrdeset leta sam se gnušao onog naraštaja i rekoh: ’Vernosti nema u njima nikakve, puteve moje oni ne poznaju.’ 
U gnevu sam se tada zakleo: ’Neće oni ući u moj počinak.’“ 
