Knjiga proroka Jeremije.
32.
Reč od Gospoda koja je došla Jeremiji desete godine Sedekije, Judinog cara, odnosno osamnaeste godine cara Navuhodonosora. 
Tada je vojska cara Vavilona opsedala Jerusalim. Prorok Jeremija je bio zatvoren u dvorištu za stražu, koje je u dvoru Judinog cara. 
Kada ga je zatvorio, Judin car Sedekija ga je prekorio: „Zašto prorokuješ govoreći: ’Ovako kaže Gospod: evo, predaću ovaj grad u ruke cara Vavilona i on će ga osvojiti; 
Sedekija, car Jude neće pobeći iz ruku Haldejaca jer će sigurno biti predat u ruke cara Vavilona, razgovaraće sa njim i srešće ga oči u oči; 
car Vavilona će odvesti Sedekiju i tamo će biti dok se ne zauzmem za njega – govori Gospod – jer ako se borite sa Haldejcima nećete pobediti?’“ 
A Jeremija reče: došla mi je Gospodnja reč i poručila: 
„Evo Anameila, sina tvoga strica Saluma. Doći će ti i reći: ’Kupi moje polje u Anatotu jer imaš otkupno pravo da ga kupiš.’“ 
Tako je Anameilo, sin moga strica, došao do mene – kako je Gospod i rekao – u dvorište za stražu i rekao mi: „Molim te, kupi moje polje u Anatotu, na području Venijamina. Ti imaš pravo da ga poseduješ, tvoje je otkupno pravo. Kupi ga!“ Znao sam da je ova reč od Gospoda. 
Tako sam od Anameila, sina moga strica, kupio polje u Anatotu plativši mu sedamnaest srebrnih šekela. 
Napisao sam ugovor, zapečatio ga i pred svedocima mu na terazijama odmerio srebro. 
Zatim sam uzeo ugovor o kupovini, onaj zapečaćeni po uslovima i odredbama, kao i nezapečaćeni. 
Ugovor o kupovini sam dao Varuhu, sinu Masijinog sina Nirije, pred stričevićem Anameilom i pred svedocima koji su se potpisali na ugovor o prodaji, i pred svim Judejcima koji su sedeli u stražarskom dvorištu. 
I pred svima njima sam zapovedio Varuhu: 
„Ovako kaže Gospod nad vojskama, Bog Izrailja: ’Uzmi ove ugovore – ovaj ugovor o prodaji i zapečaćeni i nezapečaćeni – pa ih stavi u zemljanu posudu. Neka tamo stoje zadugo.’ 
Jer ovako kaže Gospod nad vojskama, Bog Izrailja: ’U ovoj će se zemlji opet kupovati kuće, polja i vinogradi!’“ 
I kada sam dao ugovor o prodaji Nirijinom sinu Varuhu pomolio sam se Gospodu: 
„O, Gospode Bože! Evo, ti si stvorio nebesa snagom svojom velikom i rukom svojom moćnom. Tebi ništa nemoguće nije! 
Ti iskazuješ milost hiljadama, uzvraćaš po krivici otaca u nedra njihovih sinova nakon njih. Bog veliki i moćni! Ime mu je Gospod nad vojskama. 
Velik si u odlukama i velik u delima. Oči su tvoje otvorene nad svim putevima potomaka ljudi, da svakome uzvratiš po njegovim putevima i prema plodu dela njegovih. 
U Egiptu si učinio znakove i čudesa poznata sve do danas i u Izrailju i među ljudima. Stekao si sebi ime, baš kakvo je i danas. 
Izveo si svoj narod Izrailj iz Egipta znakovima i čudesima, svojom rukom velikom, svojom rukom moćnom i velikom strahotom. 
Dao si im ovu zemlju za koju si se zakleo njihovim precima da ćeš im je dati, zemlju kojom teku mleko i med. 
I oni su došli, zaposeli su je i nisu slušali tvoj glas i tvoj Zakon. Nisu živeli po svemu što si im zapovedio da čine, baš ništa od toga. Zato si pustio na njih sva ova zla. 
Evo, bedemi se primiču gradu da ga osvoje! Grad će zbog mača, gladi i pomora biti predat u ruke Haldejcima što se protiv njega bore. Kao što vidiš, ostvarilo se sve što si najavio. 
A ti si mi rekao, o, Bože Gospode: ’Kupi srebrom sebi polje, pa neka svedoci to posvedoče’, a grad je predan u ruke Haldejcima!“ 
Reč od Gospoda koja je došla Jeremiji: 
„Evo, ja sam Gospod Bog celog čovečanstva, pa zar je meni nešto nemoguće? 
Zato ovako kaže Gospod: evo, daću ovaj grad u ruke Haldejcima i u ruke Navuhodonosora, cara Vavilona, i on će ga osvojiti. 
I doći će Haldejci koji se bore za ovaj grad i zapaliće ga. Spaliće ga ognjem, a posebno kuće na čijim su krovovima kadili Valu i izlivali žrtvu izlivnicu drugim bogovima, da bi me razgnevili. 
Jer su Izrailjci i Judejci od svoje mladosti na moje oči činili samo zlo, jer su me Izrailjci samo gnevili svojim postupcima – govori Gospod. 
Jer me je ovaj grad terao na gnev i razjarenost od dana kada su ga sazidali do danas. Zato ga uklanjam od sebe 
zbog sveg zla naroda Izrailja i naroda Jude koje su počinili da bi me razgnevili i oni, i njihovi carevi, njihovi glavari, njihovi sveštenici, njihovi proroci, svi iz Jude i svi stanovnici Jerusalima. 
Okrenuli su mi leđa, a ne lice. Ja sam ih uporno učio, a oni nisu poslušali da bi primili prekor. 
Postavili su svoje gadosti u Domu koji je po meni nazvan, da bi ga onečistili. 
Sazidali su uzvišice Valu u dolini Ven-Enom, da spaljuju svoje sinove i ćerke u vatri Molohu. A ja to nisam zapovedio, ni pomislio nisam da se takva gadost radi i Juda navodi na greh. 
Sada zbog toga kaže Gospod, Bog Izrailja, ovom gradu, za koji govorite da će mačem, glađu i pomorom biti predan u ruke cara Vavilona: 
’Evo, sakupiću ih iz svih zemalja u koje sam ih izagnao u svom gnevu, u svojoj jarosti i u svojoj srdnji velikoj. Vratiću ih na ovo mesto i daću im da žive spokojno. 
Oni će biti moj narod, a ja ću im biti Bog. 
Daću im jedno srce i jedan put, da me se boje doveka za dobro svoje i svoje dece nakon njih. 
Sklopiću sa njima večni savez i neću ih napustiti. Činiću im dobro i svoj ću strah staviti u njihova srca da se ne okrenu od mene. 
I radovaću se zbog njih dok im činim dobro. Zasadiću ih čvrsto u ovoj zemlji od sveg srca i svom dušom svojom.’ 
Jer ovako kaže Gospod: ’Kao što sam na ovaj narod doveo svu ovu veliku propast, tako ću na njih da dovedem sve dobro koje im obećavam. 
Kupovaće polja u ovoj zemlji za koju govorite: „Ovo je pustoš bez ljudi i stoke, dana u ruke Haldejaca!“ 
Kupovaće polja za novac, sklapaće ugovore i pečatiće ih uz prisustvo svedoka u zemlji Venijaminovoj, u okolini Jerusalima, u gradovima Jude, u gradovima gorja, u svim gradovima ravnice i u svim gradovima Negeva, jer ja ću da vratim njihove izgnanike – govori Gospod.’“ 
