Knjiga proroka Zaharije.
5.
A ja sam se okrenuo, podigao pogled, i gle! Video sam svitak koji leti. 
Anđeo me je pitao: „Šta vidiš?“ Odgovorio sam: „Vidim svitak koji leti. Dug je dvadeset lakata, a širok deset lakata.“ 
I rekao mi je: „Ovo je prokletstvo koje će preći preko cele zemlje. Prema onome što piše s jedne strane prognaće se svaki lopov, a svaki krivokletnik će se prognati prema onome što piše sa druge strane. 
’Ja ga donosim – govori Gospod nad vojskama – da uđe u kuću lopova i u kuću onoga koji se mojim imenom krivo kune. Prokletstvo će da mu prenoći usred kuće i uništi je sa sve gredama i kamenom.’“ 
Prišao mi je anđeo koji je razgovarao sa mnom i rekao: „Podigni pogled i pogledaj. Šta je to što dolazi?“ 
Odgovorio sam: „Šta je to?“ A on je nastavio: „Korpa je to što dolazi, a ovo je njeno oko svuda po zemlji.“ 
I gle! Olovni poklopac podignut i jedna žena što sedi usred korpe. 
I on je rekao: „Ova žena je opačina!“ Onda ju je bacio nasred korpe i poklopio je onim olovnim poklopcem. 
Ja sam onda pogledao gore, i gle! Video sam, dolaze dve žene. Vetar im je bio u krilima, a krila su im bila kao rodina. I onda su podigle onu korpu između zemlje i nebesa. 
Pitao sam anđela koji je razgovarao sa mnom: „Gde to nose korpu?“ 
Uzvratio mi je: „Da joj sazidaju kuću u zemlji Senar, pa kad je naprave postaviće je na njeno podnožje.“ 
