Knjiga proroka Isaije.
22.
Proroštvo o Dolini viđenja. Šta ti je sad, te se penješ sav na krovove? 
Prepun vreve, grade bučni, šeheru razigrani! Izginuli tvoji od mača ne padoše, niti mrtvi tvoji u boju. 
Svi tvoji vladari zajedno pobegoše, ne zategoše luk, a padoše u ropstvo, zarobljeni su svi koji se nađoše u tebi, daleko su bežali. 
Zato sam rekao: „Ostavite me, gorko ću plakati; nemojte me tešiti nad ruševinom milog naroda mojega.“ 
Jer je dan pometnje i rasula i zbunjenosti od Gospodara Gospoda nad vojskama. U Dolini viđenja zid se ruši, prema planini je vapaj, 
jer Elam tobolac donosi, sa bojnim kolima i konjanicima, a Kir štit otkriva. 
Izabrane doline tvoje bojnih kola su pune. Konjanici se kod vratnica postrojavaju. 
Tako je Judi uklonio zaštitu. U dan onaj pogled si svrnuo na oružje u šumskoj kući. 
I pukotine u gradu Davidovu, videli ste kako ih je mnogo. I sabrali ste vodu iz Donjeg jezera. 
Pa ste prebrojali kuće jerusalimske i porušili kuće da zid učvrstite; 
te ste između dva zida načinili spremište za vodu iz Starog jezera; ali se na Stvoritelja niste obazirali, niti ste videli onog što je sve načinio odavno. 
I pozvao je u dan onaj Gospodar Gospod nad vojskama: da plačete i tugujete, da obrijete glave i pripašete kostret. 
Ali, gle, veselje i radost, ubijaju goveda i kolju ovce, jedu meso i piju vino: „Da jedemo i pijemo, jer sutra ćemo da pomremo.“ 
A mojim ušima je objavio Gospod nad vojskama: „Neće biti otkupljena vaša krivica dok ne umrete – reče Gospodar Gospod nad vojskama.“ 
Govori Gospodar Gospod nad vojskama: „Hajde, otidi onom dvoraninu, Somni, nadstojniku dvora: 
’Šta je s tobom i ko si to ti, da ovde grobnicu klešeš sebi? Kleše sebi grobnicu na visini, useca u steni stan za sebe. 
Gle, Gospod će tebe baciti silno, junak će te uhvatiti snažno, 
u klupko će te umotati žestoko, kao loptu će te bacati po zemlji širokoj. Tamo ćeš ti umreti, i tamo su kola tvoja slavna, sramoto dvoru gospodara tvoga. 
Lišiću te položaja tvoga, i oteraću te iz službe tvoje. 
A u taj dan ću pozvati slugu svoga Elijakima sina Helkijina. 
Njega ću obući u odoru tvoju, njega ću opasati pojasom tvojim, njemu ću u ruke predati vlast tvoju, te će biti predak stanovnicima jerusalimskim i domu Judinom. 
Na njegova pleća postaviću ključ od doma Davidova: kad otvori, neće zatvoriti niko, kad zatvori, neće otvoriti niko. 
Njega ću kao klin uglaviti na mestu čvrstome, te će postati slavni presto u domu oca svojega. 
O njega će se obesiti sva slava doma oca njegova: izdanci i potomci, sve posude malene, od zdelica do svih krčaga.’ 
U dan onaj – govori Gospod nad vojskama – izvući će se klin uglavljeni na mestu čvrstome, slomiće se i pašće; a teret što je na njemu biće odsečen, jer je Gospod rekao.“ 
