Matej.
17.
Posle šest dana Isus povede sa sobom Petra, Jakova i njegovog brata Jovana i odvede ih na visoku goru, gde su bili sami, 
te se preobrazi pred njima: lice mu je zasijalo kao sunce, a odeća mu postade blistavo bela kao svetlost. 
Uto se pred njima pojave Mojsije i Ilija, te su razgovarali sa njim. 
Petar reče Isusu: „Gospode, dobro je za nas da smo ovde! Ako hoćeš, napraviću ovde tri senice: jednu tebi, jednu Mojsiju i jednu Iliji.“ 
Dok je Petar još govorio, jedan svetli oblak ih zakloni i iz oblaka se začu glas: „Ovo je Sin moj voljeni, koji mi je po volji! Njega slušajte!“ 
Kada su čuli ovo, učenici polegaše licem okrenuti prema zemlji i silno se uplašiše. 
Isus im priđe, dotače ih i reče im: „Ustanite, ne bojte se!“ 
Kada su podigli pogled, nisu videli nikog drugog osim samoga Isusa. 
Dok su silazili sa gore, Isus im zapovedi: „Nikome ne govorite o ovom viđenju dok Sin Čovečiji ne vaskrsne iz mrtvih.“ 
Tada ga zapitaše učenici: „Zašto, dakle, znalci Svetog pisma kažu da prvo Ilija treba da dođe?“ 
On im odgovori: „Ilija će zaista doći i sve obnoviti. 
Ali ja vam kažem da je Ilija već došao, ali ga nisu prepoznali, nego su učinili sa njim šta su hteli. Tako isto i Sin Čovečiji treba da pretrpi od njih.“ 
Tada su učenici razumeli da im je to rekao o Jovanu Krstitelju. 
Kad su došli k narodu, pristupi mu jedan čovek i pade pred njim na kolena. 
Reče: „Gospode, smiluj se na moga sina jer je mesečar i strašno se muči. Često pada u vatru i u vodu. 
Doveo sam ga tvojim učenicima, ali oni nisu mogli da ga izleče.“ 
Isus im odgovori: „O, neverni i izopačeni rode, dokle ću još biti sa vama?! Dokle ću vas još podnositi? Dovedite mi dečaka ovamo!“ 
Isus zapreti zlom duhu, te on izađe iz dečaka. Dečak ozdravi istog časa. 
Nešto kasnije, učenici nasamo pristupe Isusu i upitaju ga: „Zašto mi nismo mogli da isteramo zlog duha?“ 
A on im reče: „Zato što imate malo vere. Zaista vam kažem, ako imate vere kao zrno gorušice, možete reći ovoj gori: ’Premesti se odavde onamo!’, ona će se zaista premestiti i ništa vam neće biti nemoguće. 
A ovaj rod isteruje se samo postom i molitvom.“ 
Vraćajući se u Galileju, Isus reče svojim učenicima: „Sin Čovečiji će biti predat ljudima u ruke 
i oni će ga ubiti, ali će on vaskrsnuti trećeg dana.“ To ih je duboko ožalostilo. 
Kada su došli u Kafarnaum, pristupe Petru ubirači hramskog poreza koji je iznosio dve drahme, pa ga upitaju: „Zar vaš učitelj ne plaća dve drahme?“ 
Petar odgovori: „Plaća.“ A kad je ušao u kuću, Isus ga pretekne: „Šta misliš, Simone? Od koga carevi ubiru namet ili porez? Od svojih sinova, ili od tuđih?“ 
„Od tuđih“ – odgovori Petar. Isus mu onda reče: „Dakle, sinovi su izuzeti. 
Ipak, da ih ne bismo zbunjivali, idi do mora, baci udicu i uzmi prvu ribu koja se upeca, pa joj otvori usta. Tu ćeš naći novčić od četiri drahme. Uzećeš ga i dati im za mene i za sebe.“ 
