1. Solunjanima.
4.
Najzad, braćo, molimo vas i zaklinjemo Gospodom Isusom da se držite onoga što smo vam predali: da treba živeti tako da sve više napredujete ugađajući Bogu – kao što uostalom i živite. 
Vi, naime, znate kakva smo vam uputstva dali u ime Gospoda Isusa. 
Jer je Božija volja da budete sveti – da se klonite vanbračnih odnosa, 
te da svaki od vas zna vladati svojim telom na častan i svet način – 
a ne sa požudom i strašću kao što to rade neznabošci koji ne poznaju Boga. 
Ne prestupajte u ovome, i ne nanosite štetu svome bratu, jer Gospod kažnjava za sve to, kao što smo vam već rekli i upozorili vas. 
Bog nas, naime, nije pozvao na nečistotu, već na posvećenje. 
Stoga, ko odbacuje ovo uputstvo, ne odbacuje čoveka, već Boga koji vam je dao svog Svetog Duha. 
A što se tiče bratske ljubavi, nema potrebe da vam o tome pišem, jer vas je sam Bog naučio da volite jedni druge. 
Vi, u stvari, i volite svu braću po celoj Makedoniji. Ipak vas molimo da u tome napredujete u sve većoj meri. 
Revnosno se trudite da mirno živite, da gledate svoja posla, i radite svojim rukama, baš kao što smo vam već rekli, 
da bi vaš život bio za primer neverujućima i da ni od koga ne zavisite. 
Ne želim da budete u neznanju, braćo, u pogledu onih koji su usnuli, da ne tugujete kao ostali koji nemaju nade. 
Jer, ako verujemo da je Isus umro i vaskrsao, tako će Bog, Isusovim posredstvom, povesti sa sobom one koji su usnuli verujući u Isusa. 
U saglasnosti sa onim što je sam Gospod rekao, saopštavam vam da mi živi, preostali za dolazak Gospodnji, nećemo biti ispred onih koji su usnuli. 
Sâm Gospod će sići s neba, pa će na njegovu zapovest, na povik arhanđela, na zvuk Božije trube, vaskrsnuti najpre oni koji su umrli verujući u Hrista. 
Onda ćemo i mi živi, preostali, biti zajedno sa njima odneseni na oblacima uvis, u susret Gospodu, te ćemo zauvek biti sa njim. 
Ovim rečima tešite jedni druge. 
