Knjiga proroka Zaharije.
10.
Tražite od Gospoda kišu u vreme prolećne kiše. Gospod stvara grmljavinu i pljuskove, on daje svakome rastinje po polju. 
Jer idoli objavljuju pakosti, sanjari vide prevaru, lažne snove raspredaju. Oni taštinom teše i zato ljudi idu kao ovce, ojađeni, jer nema pastira. 
„Na pastire je planula srdžba moja i jarcima ja ću da sudim. Jer Gospod nad vojskama se o svom stadu brine i o domu Judinom. On će ih učiniti svojim silnim ratnim konjem. 
Od njega je ugaoni kamen, od njega je klin u zidu; od njega je ratni luk i svaki vladar dolazi od njega. 
I oni će biti kao junaci što u boju gaze dušmane po blatu ulica. Boriće se, jer će Gospod biti s njima i posramiće one koji jašu konje. 
Ojačaću dom Judin i dom Josifov izbaviću. Obnoviću ih jer sam im se smilovao. I biće kao da ih odbacio nisam, jer ja sam Gospod, ja sam Bog njihov i ja ću im se odazvati. 
Jefremovci će biti kao junak moćni, srca radosnoga kao od vina. Deca njihova će to videti i milo će im biti. Klicaće im srca u Gospodu. 
Zazviždaću im i okupiću ih. Jer ja sam ih otkupio i biće ih mnoštvo kao što ih je mnoštvo i bilo. 
Rasejaću ih među narode i u dalekim krajevima će me se setiti. Živeće sa svojom decom i onda će se vratiti. 
Vratiću ih iz egipatske zemlje i iz Asirije. Okupiću ih u galadskoj zemlji i na Livan dovešću ih. Neće za njih biti dovoljno mesta. 
Kroz more oluje će proći i primiriće morske talase. Osušiće dubine Nila, poniziće ponos Asirije, a žezlo će egipatsko nestati. 
Osnažiću ih, ja Gospod, i u mom imenu će oni koračati – govori Gospod.“ 
