Psalam.
7.
Tužbalica Davidova, koju je ispevao Gospodu zbog reči Huša, Venijaminovca. Gospode, Bože moj, u tebi je moje utočište, spasi me, izbavi, od svih koji me gone, 
da mi dušu kao lav ne razderu, rastrgnu me, a spasa ni od koga. 
Gospode, Bože moj, ako sam ovo učinio, ako sam ruke svoje nepravdom okaljao, 
ako sam prijatelju zlom uzvratio, a protivnika bez razloga pljačkao, 
neka me neprijatelj goni i sustigne, neka život moj na zemlju zgazi, a slavu moju u prašinu baci. Sela 
U svom gnevu ustani, Gospode, digni se na bes mojih dušmana, probudi se, u pomoć mi dođi, jer ti si svoj sud zakazao. 
Neka se zbor naroda skupi oko tebe, pa nad njima vladaj sa visina. 
Gospod sudi narodima, sudi mi, Gospode, po pravednosti i neporočnosti mojoj. 
Bog je pravedan, on ispituje i srca i nutrinu; neka dođe kraj zlu opakih, a pravednoga ti učvrsti. 
Bog je moj štit, on spasava ispravnog u srcu. 
Bog je pravedni sudija, svakog dana Bog gnev svoj izliva. 
A za onog ko se ne pokaje, on će svoj mač naoštriti, i luk svoj zapeti, uperiti; 
takvom sprema oružje smrtno, strele svoje pravi zapaljive. 
Eto, opaki je zlom bremenit, začinje nevolju, a rađa prevaru. 
Kopa jamu, izdubi je, i pada u jamu koju je načinio. 
Nevolja njegova neka mu se na glavu vrati, nasilje njegovo neka mu na teme padne. 
Hvaliću Gospoda radi njegove pravednosti, slaviću pesmom ime Gospoda Svevišnjeg! 
