Knjiga proroka Isaije.
18.
Teško zemlji razmahnutih krila, s one strane kušanskih reka, 
koja morem šalje glasnike, i vodom u čamcima rogoznim. Idite, hitri vesnici, puku lepa stasa i tamne puti, narodu kog se boje i nadalje, puku žilavom i zavojevačkom, čijom zemljom se prepliću reke. 
Svi stanovnici vaseljene, žitelji zemlje, kad se zastava na gorama podigne, gledajte; i kad rog zatrubi, slušajte. 
Jer meni govori Gospod: „Odmaraću se i posmatrati sa svojeg mesta, kao žega zažarena nad svetlošću, kao rosni oblak kad je žega tokom žetve.“ 
Pre berbe, kad procveta loza, dozrevanje grozdova je u jeku, i sekačima će poseći mladice, i odstraniti posečene lozice. 
Zajedno će biti ostavljeni grabljivicama gorskim i zverima po zemlji: grabljivice će na njima letovati, i sve zveri zemaljske zimovati. 
U to vreme dar donosiće Gospodu nad vojskama puk lepa stasa i tamne puti, narod kog se boje i nadalje, puk žilav i zavojevački, čijom zemljom prepliću se reke, k mestu gde je ime Gospoda nad vojskama, gori Sion. 
