Knjiga propovednikova.
7.
Bolje je dobro ime od dobrog mirisnog ulja i dan smrti od dana rođenja. 
Bolje je ići u kuću ožalošćenih nego u kuću gde je gozba, jer je to kraj svakom čoveku. Neka to srcem svojim prigrli ko živi. 
Od smeha je strepnja bolja jer je u tužnom licu milina srcu. 
Srce mudrih ljudi je u kući ožalošćenih, a srce bezumnika u kući gde je gozba. 
Bolje je slušati prekor mudrog nego kad neko sluša pesmu bezumnika. 
Naime, smeh bezumnika je poput praskanja trnovog granja pod loncem, ali i to je prolazno. 
Nasilje i mudrog čini ludim, a u mitu srce ogrezne. 
Kraj neke stvari je bolji od njenog početka i dugotrpeljivost od bahatosti. 
Ne nagli duhom do jarosti, jer jarost počiva u nedrima bezumnika. 
Ne pitaj: „Zašto su dani koji su prošli bolji od dana koji su došli?“, jer takvo pitanje nije mudro. 
Mudrost je dobra kao i nasledstvo i na korist je onima koje sunce obasjava. 
Jer je u mudrosti zaklon kao što je u novcu zaklon, ali je prednost poznavanja mudrosti u tome što čuva život mudrih. 
Razmisli o delu Božijem: ko je to kadar da ispravi ono što on iskrivi? 
U danu dobrih stvari i ti dobar budi, a u danu loših stvari razmisli o ovom: Bog je načinio oboje s razlogom, da čovek ne zna šta će biti nakon njega. 
Baš sam svašta video u danima svoje prolaznosti: pravednika koji strada u svojoj pravednosti i nepravednika koji istrajava u svojoj nepravednosti. 
Ne budi preterano pravedan i ne čini sebe premudrim. Zašto bi se upropastio? 
Ne budi preterano zao i ne budi lud. Zašto bi umro kad ti vreme nije? 
Dobro je da se držiš ovog saveta, a i prethodni ne ispuštaj iz ruke. Jer ko se boji Boga spasava se od svega. 
Mudrost mudrome pruža više snage nego desetorici vladara što su u gradu. 
Stvarno, nema na zemlji pravednog čoveka koji čini dobro i ne greši. 
Elem, ne mari za priče što ih ljudi pričaju, da ne bi čuo kako te tvoj sluga kune. 
Jer, srce tvoje zna da si često i ti kleo druge. 
I sve sam to iskušao mudrošću, pa rekoh: „Biću mudar!“ Ali, to je bilo daleko od mene. 
Šta god da se zbiva je daleko i preduboko. Ko će to da dokuči? 
Tako sam srcem nastojao da saznam, da istražim, da nađem mudrost i smisao, da otkrijem glupost nepravde i ludost bezumlja. 
I otkrio sam da je žena, koja je kao zamka i čije je srce mreža, od smrti gorča i da su joj ruke kao lanci. Bogougodnik od nje beži dok grešnika ona hvata. 
Gle, to sam otkrio – govori propovednik – dok sam stvari po stvari tražio smisao, 
za kojim istrajno tragam dušom i ne nalazim ga: od njih hiljadu čoveka jednog sam našao, ali ženu među svim ovima našao nisam. 
Eto, jedno sam otkrio: Bog je ljude stvorio čestitima, ali oni kojekakve spletke traže. 
