Pesma nad pesmama.
8.
O, da si mi kao brat bio što je grudi majke moje sisao! Našla bih te na polju i poljubila te i niko me prezirao ne bi. 
Vodila bih te i dovela u dom majke svoje, koja me je podigla. Dala bih ti da popiješ vino začinjeno i sok od moga nara. 
Levica mu je pod glavom mojom, a desnicom me grli. 
Ćerke jerusalimske, zaklinjem vas, ne budite i ne dižite moju ljubav dok joj se ne prohte. 
Ko je ona što dolazi iz pustinje, naslonjena na voljenog svoga? Ona Pod jabukom sam te probudila, tamo gde te je majka tvoja rodila, tamo gde te rodila u mukama. 
Stavi me kao žig na srce svoje, kao prsten na ruku svoju. Jer ljubav je ko smrt jaka, a ljubomora strašna poput Sveta mrtvih. Njen gorući plamen je moćna vatra. 
Silne vode nisu kadre da ugase ljubav i reke je zgasnuti ne mogu. Ako neko za ljubav daje sve bogatstvo svoje kuće, ljudi bi to prezreli. 
Naša je sestra mala i još nema grudi. Šta za nju da uradimo na dan kada o njoj bude reči? 
Ako kao zid bude, na njoj ćemo dići grudobran od srebra; ako bude kao vrata, zagradićemo ih kedrovim daskama. 
Ja sam zid! Moje su grudi kao kule. Tako sam postala ona što je našla naklonost u njegovim očima. 
U Val-Amonu Solomon je vinograd imao. Vinograd je dao čuvarima, da mu svaki od tog ploda donosi po hiljadu srebrnika. 
Preda mnom je moj vinograd, moje je vlasništvo. Hiljadu srebrnika pripada tebi, o, Solomone, a dve stotine onima koji mu plod čuvaju. 
O, ti koja prebivaš u vinogradima! Glas tvoj ti drugovi pomno osluškuju, pa daj da ga i ja čujem. 
Požuri, o, voljeni moj! Budi kao jelen ili ko jelenče na brdima što mirišu.
