Priče Solomonove.
1.
Mudre priče Solomona, Davidovog sina, cara Izrailja: 
da se steknu mudrost i ukor, pouka razumnim rečima; 
da se primi ukor, razmišlja o pravdi, o pravednosti i čestitosti; 
da se razboritost lakovernima, znanje i domišljatost mladima. 
Neka sluša ko je mudar i neka još više shvati, neka učeni dobije mudar savet: 
da pronikne pouku, zagonetku, reči mudrih i njihove priče. 
Znanje otpočinje bogobojaznošću, a mudrost i prekor budale preziru. 
Sine moj, poslušaj pouku oca svoga i majke svoje savet ne odbacuj. 
Jer, oni će biti prelepi venac na tvojoj glavi i privesci oko tvoga vrata. 
Sine moj, ako li te grešnici zavode, ti ne pristaj. 
Kažu li: „Hajde s nama, u zasedu da legnemo, krv nevinog i nedužnog hajde da vrebamo! 
Hajde da ih poput Sveta mrtvih progutamo, i žive i jedre, kao one što u raku idu. 
Pokupimo sva dobra, sve blago! Nakrcajmo svoje kuće plenom! 
Sa nama ćeš dobitak da deliš, nek nam svima bude jedna kesa.“ 
Sine moj, nemoj ići putem s njima, ne daj nozi na njihove staze. 
Jer im noge ka zlu trče i srljaju da krv liju. 
Uzalud se širi mreža naočigled ptice. 
Ali oni čekaju u zasedi krv svoju, vrebaju svoj život. 
Takve su staze svakog ko grabi nepošten dobitak, života koštaju. 
Mudrost po ulicama viče, po trgovima diže glas svoj; 
po raskršćima, u najvećoj vrevi objavljuje, na ulazima gradskih vrata kazivanja svoja daje: 
„Dokle ćete, lakoverni, voleti lakovernost; dokle ćete, rugači, u ruganju uživati; dokle ćete, tupoglavi, mrzeti znanje? 
Obratite se po prekoru mome. Evo, izliću vam duha svoga, objaviću vam svoje reči. 
Jer ja sam vas zvala, a vi ste se oglušili, pružala sam ruku, a niko mario nije; 
sve moje savete ste zanemarili i prekore moje niste prihvatili. 
Sada ću se i ja smejati propasti vašoj, rugaću se kad bude došla strahota vaša; 
kad vaša strahota prođe kao razaranje i propast vaša kao oluja kada huči, kada vas zadese muka i nevolja. 
Tada će me zvati, a ja se neću odazivati, tražiće me željno alʼ me neće naći. 
Zato što su mrzeli znanje i nisu izabrali bogobojaznost; 
moj savet nisu poslušali i odbacili su svaki moj prekor. 
Zato će jesti plod svog puta, preješće se saveta svojih. 
Jer lakoverne će upropastiti otpadništvo, a budale satrće lakomislenost. 
A ko mene sluša živeće spokojno, siguran, bez bojazni od nedaća.“ 
