Psalam.
116.
Ja volim Gospoda, jer je čuo moj glas i preklinjanja moja; 
prignuo je uho svoje k meni i dokle živim ja ću da mu vapim! 
Smrtna su se užad splela oko mene i zamka Sveta mrtvih spopala me; snađoše me i muka i čemer. 
Ali ime sam Gospodnje zvao: „O, Gospode, preklinjem te, izbavi mi dušu!“ 
Milostiv je i pravedan Gospod, naš je Bog milosrdan! 
Gospod brani prostodušne, jer kada sam bio lakoveran, on me je spasao. 
Ti se opet smiri, dušo moja, jer ti Gospod obilno uzvrati! 
Da, ti si dušu moju od smrti spasao, oko moje od plakanja, nogu moju od spoticanja. 
U zemlji živih pred Gospodom ja ću ići. 
Poverovao sam, makar i govorim: „Ojađen sam jako!“ 
A rekao sam brzopleto: „Svaki čovek je lažljivac!“ 
Čime Gospodu da uzvratim za sve njegovo dobro prema meni? 
Čašu ću spasenja da podignem, Gospodnje ću ime da prizovem! 
Zavete svoje izvršiću Gospodu pred celim njegovim narodom. 
Skupocena je u očima Gospodnjim smrt njegovih vernih. 
O, Gospode, ja sam sluga tvoj! Tvoj sam sluga, sin tvoje sluškinje, sa mene si raskovo okove! 
Prineću ti žrtvu zahvalnicu i prizvaću ja ime Gospodnje! 
Zavete svoje izvršiću Gospodu pred celim njegovim narodom; 
u dvorištima Doma Gospodnjeg, usred tebe, o, Jerusalime. Slavite Gospoda! 
