Knjiga proroka Isaije.
43.
Sada govori Gospod, koji te je stvorio, Jakove, koji te je načinio, Izrailju: „Ne boj se, jer ja sam te otkupio, po imenu te pozvao: ti si moj. 
Kad preko vode prelaziš, ja sam s tobom; preko reka, neće te preplaviti. Prođeš li kroz vatru, nećeš izgoreti, i plamen te opaliti neće, 
jer ja sam Gospod, Bog tvoj, Izrailjev Svetitelj, tvoj Spasitelj. Da tebe otkupim, dajem Egipat; umesto tebe dajem Kuš i Sevu. 
Jer ti si dragocen u mojim očima, cenjen si i ja te volim. Zato i dajem čoveka umesto tebe, i narode trampim za život tvoj. 
Ne boj se, jer ja sam s tobom. Sa istoka ću potomstvo tvoje dovesti, i sa zapada ću te sakupiti. 
Reći ću severu: ’Daj mi!’ i jugu: ’Ne zadržavaj ga!’ Sinove moje dovedi izdaleka, i ćerke moje s kraja zemlje, 
svakog ko se imenom mojim zove, i koga sam na slavu svoju stvorio, zamislio ga, pa ga načinio. 
Izvedi narod slep, premda ima oči, i gluv, premda ima uši. 
Neka se zajedno saberu sva plemena, i neka se sakupe narodi. Je li ko od njih ovo najavio, i od davnina nam predskazao? Nek dovedu svoje svedoke i opravdaju se. Neka se čuje, pa nek kažu: ’Istina je!’ 
Vi ste svedoci moji – govori Gospod – i sluge moje koje sam izabrao, da biste znali i meni verovali, i shvatili da sam to ja. Pre mene nijedan bog sazdan ne bi, a neće ni posle mene biti. 
Ja, ja sam Gospod, osim mene spasitelja nema. 
Ja sam najavio i spasao i predskazao, i među vama tuđinaca nema! A vi ste svedoci moji – govori Gospod – i ja sam Bog. 
Od večnosti ja to jesam, i niko iz moje ruke izbaviti neće. Učiniću, a ko će izmeniti?“ 
Govori Gospod, vaš Otkupitelj, Izrailjev Svetitelj: „Vas radi poslao sam prema Vavilonu, i oboriću begunce, sve njih; a Haldejci će klicati u lađama. 
Ja sam Gospod, vaš Svetitelj, Izrailjev stvoritelj, vaš car!“ 
Govori Gospod, koji načini put po moru, i po vodama silnim prolaz, 
koji je izveo bojna kola i konje, vojsku i junake zajedno, i oni padoše da više ne ustanu, zgasnuše, kao fitilj utrnuše: 
„Ne spominjite ono što je davnašnje, ne mislite na ono što je zastarelo. 
Evo, činim nešto novo; već nastaje, zar ne opažate? Da, napraviću put u pustinji, i reke u pustoši. 
Slaviće me zveri poljske, šakali i nojevi mladi, jer sam dao vodu u pustinji, reke u pustari, da napojim svoj narod, izabranika svojega. 
Ovaj narod što sam ga sebi sazdao, kazivaće meni pohvalu. 
Ali ti mene nisi prizivao, Jakove; dosadio sam ti, Izrailju! 
Nisi mi prinosio ovcu na svespalnicu, nisi me proslavljao prinoseći žrtve; a ja te nisam terao da prinosiš prinose, niti sam ti dosađivao da mi kadiš; 
nisi mi za novac kupovao mirisni štapić; nisi me sitio salom svojih žrtava; nego si me opterećivao svojim gresima, dosađivao si mi svojom krivicom. 
A ja, ja sam taj, sebe radi brišem tvoje prestupe, i ne spominjem tvoje grehe. 
Podseti me, sporićemo se zajedno, saberi se da se opravdaš. 
Prvo je sagrešio otac tvoj, a od mene su se odmetnuli posrednici tvoji. 
I ja ću oskrnaviti glavare Svetilišta, te Jakova izručiti prokletstvu, a Izrailja poruzi. 
