Marko.
2.
Posle nekoliko dana, Isus se vratio u Kafarnaum. Ljudi su to dočuli, 
pa su se u tolikom broju sjatili u kuću gde je Isus bio, da ni pred vratima više nije bilo mesta. Isus im je onda objavljivao svoje učenje. 
Uto dođu četvorica ljudi noseći jednog oduzetog čoveka. 
Pošto zbog mnoštva nisu mogli da ga donesu pred Isusa, napravili su otvor na krovu iznad mesta gde je bio Isus, kroz koji su spustili nosila na kojima je ležao oduzeti. 
Isus, videvši njihovu veru, reče oduzetome: „Sinko, opraštaju ti se gresi!“ 
Tu su sedeli i neki od znalaca Svetog pisma i razmišljali u sebi: 
„Šta to ovaj priča? On vređa Boga! Ko može opraštati grehe osim samoga Boga?“ 
Isus je svojim duhom odmah prozreo njihovo umovanje, pa ih je upitao: „Zašto ovako razmišljate u srcu? 
Šta je lakše reći oduzetome: ’Tvoji gresi su oprošteni’ ili: ’Ustani, uzmi svoja nosila i hodaj?’ 
Ali, da znate: Sin Čovečiji ima vlast da oprašta grehe na zemlji.“ Onda reče oduzetome: 
„Tebi kažem: ustani, uzmi svoja nosila i idi svojoj kući!“ 
Oduzeti se istog trenutka podiže i na očigled sveg naroda uze svoja nosila i ode. Zadivljeni time, ljudi su slavili Boga i govorili: „Ovo još nikada nismo videli!“ 
Isus je ponovo otišao do obale Galilejskog jezera. Veliko mnoštvo ljudi je krenulo za njim i on ih je tada poučavao. 
Jednom je u prolazu opazio Levija, Alfejevog sina, poreznika, kako sedi na mestu za prikupljanje poreza. Isus mu reče: „Pođi za mnom!“ On ustade i pođe za Isusom. 
Kasnije je Isus obedovao u Levijevoj kući. Tu je bilo i mnogo poreznika i drugih grešnika koji su obedovali zajedno sa Isusom i njegovim učenicima. Naime, bilo je mnogo onih koji su ga sledili. 
Neki od znalaca Svetog pisma koji su bili fariseji, videvši da Isus obeduje sa grešnicima i poreznicima, upitaše njegove učenike: „Zar on jede sa poreznicima i drugim grešnicima?“ 
Isus je to čuo, pa im je odgovorio: „Lekar ne treba zdravima, nego bolesnima. Ja nisam došao da pozovem pravednike, već grešnike.“ 
Jednom prilikom su Jovanovi učenici i fariseji postili. Neki ljudi dođu k Isusu i upitaju ga: „Zašto Jovanovi učenici i učenici fariseja poste, a tvoji učenici ne poste?“ 
Isus im odgovori: „Zar mogu svatovi postiti, dok je mladoženja sa njima? Sve dok je on sa njima, oni neće postiti. 
Ipak, doći će dani kada će im oteti mladoženju. Tog dana će postiti. 
Niko ne krpi staru odeću zakrpom od nove, pranjem još neskupljene tkanine. U tom slučaju nova zakrpa dere staru tkaninu i nastaje veća poderotina. 
Takođe, niko ne uliva novo vino u stare mehove, jer će stari mehovi popucati od vrenja novoga vina, pa će tako propasti i mehovi i vino. Zato, novo vino ide u nove mehove.“ 
Jedne subote je Isus prolazio kroz žitna polja. Njegovi učenici su idući trgali klasje. 
Fariseji upitaše Isusa: „Pogledaj! Zašto tvoji učenici čine ono što ne sme da se čini subotom?“ 
Isus uzvrati: „Zar nikada niste čitali šta je David učinio kada se našao u oskudici i kada je ogladneo, on i njegovi pratioci? 
On je za vreme Prvosveštenika Avijatara ušao u Dom Božiji i jeo postavljene hlebove. Po Zakonu, niko ne sme da jede ovaj hleb osim sveštenikâ, a David ga je dao čak i svojim pratiocima. 
Čovek nije stvoren da bi služio suboti, već je subota ustanovljena da bi služila čoveku. 
Dakle, Sin Čovečiji je Gospodar i subote.“ 
