5. Mojsijeva.
26.
A kad dođeš u zemlju koju ti Gospod, Bog tvoj, daje u nasledstvo, i ti je zauzmeš i nastaniš se u njoj, 
uzmi nešto od prvine svih poljskih plodova koje ti rodi zemlja, koju ti daje Gospod, Bog tvoj, stavi ih u košaru i idi na mesto koje izabere Gospod, Bog tvoj, da tamo nastani svoje ime. 
Idi k svešteniku koji bude služio u to vreme i reci mu: ’Izjavljujem danas pred Gospodom, Bogom tvojim, da sam ušao u zemlju za koju se Gospod zakleo našim ocima da će nam je dati.’ 
Zatim neka sveštenik uzme košaru iz tvoje ruke i položi je pred žrtvenik Gospoda, Boga tvoga. 
Ti ćeš na to izgovoriti pred Gospodom, Bogom tvojim: ’Moj je otac bio aramejski lutalica koji je sišao u Egipat i boravio tamo kao stranac sa šačicom ljudi. Tamo je postao narod veliki, moćan i brojan. 
Ali Egipćani su nas zlostavljali i ugnjetavali, i nametnuli nam težak rad. 
Tada smo zavapili Gospodu, Bogu naših otaca, i Gospod je čuo naš glas i video naš jad, mukotrpni rad i potlačenost. 
Gospod nas je izveo iz Egipta moćnom rukom, ispruženom mišicom, velikom strahotom, te znacima i čudima. 
On nas je doveo do ovog mesta i dao nam ovu zemlju, zemlju kojom teku mleko i med. 
Sada, evo, prinosim prve plodove zemlje, koju si mi ti, o, Gospode, dao.’ Zatim položi to pred Gospoda, Boga svoga, pa se pokloni pred Gospodom, Bogom svojim. 
I raduj se zajedno sa Levitom i došljakom u tvojoj sredini za sve dobro što je tebi i tvome domu dao Gospod, Bog tvoj. 
A kad u trećoj godini, godini desetka, završiš sa izdvajanjem sveg desetka od godišnjeg uroda, i kad ga daš Levitu, strancu, siročetu i udovici, da jedu i da se nasite, 
reci pred Gospodom, Bogom svojim: ’Uklonio sam iz kuće sve što je posvećeno Gospodu. Šta više, to sam dao Levitu, strancu, siročetu i udovici, prema tvojoj zapovedi koju si mi dao. Nisam prekršio, niti zaboravio, nijednu od tvojih zapovedi. 
U svojoj žalosti ništa od toga nisam jeo, ništa od toga nisam uklanjao kad sam bio nečist, niti sam išta od toga prinosio mrtvacu. Poslušao sam glas Gospoda, Boga svoga, i učinio onako kako mi je zapovedio. 
Pogledaj s nebesa, iz svog svetog Prebivališta, pa blagoslovi svoj narod, Izrailj, i zemlju koju si nam dao, zemlju kojom teku mleko i med – kako si se zakleo našim ocima!’ 
Danas ti Gospod, Bog tvoj, zapoveda da vršiš ove uredbe i propise. Drži ih i vrši svim svojim srcem i svom svojom dušom. 
Danas si izjavio da će Gospod biti tvoj Bog, i da ćeš slediti njegove puteve i držati njegove uredbe i propise, i slušati njegov glas. 
Danas je Gospod izjavio da si njegov narod, njegova dragocena svojina, kao što ti je obećao, i da ćeš držati sve njegove zapovedi. 
On će te uzvisiti čašću, imenom i slavom nad svim narodima koje je stvorio; ti ćeš biti narod posvećen Gospodu, Bogu svome, kako je obećao.“ 
