Psalam.
88.
Pesma. Psalam. Potomaka Korejevih. Horovođi. Žalosno. Peva se naizmenično. Poučna pesma Emana Ezraita. O, Gospode, Bože mog spasenja, i danju i noću ja pred tobom vapim! 
Nek pred tebe dođe molitva moja, mome preklinjanju ti uho prikloni! 
Duša mi je prepuna očaja, Svetu mrtvih život mi sve bliži. 
U društvu sam onih što idu u raku, ja sam kao čovek koji snage nema; 
položen sam među mrtve, poput mrtvih što leže u grobu, kao oni koje više ne spominješ i što su daleko od tvoje pomoći. 
Ti si me položio u najdublju raku, u tamne dubine. 
Srdžba tvoja na mene je legla i plave me svi talasi tvoji. Sela 
Od mene si odvojio prijatelje moje, gadnim si me njima učinio; sada sam sputan, napolje ne mogu! 
Oči su mi usahle od bede. Prizivam te svakog dana, o, Gospode, tebi širim ruke svoje! 
Zar ćeš čuda za mrtve da činiš? Hoće li pokojni ustati da te slave? Sela 
Da li se u grobu tvoja milost razglašava, i vernost tvoja u truležu mrtvih? 
Pa zar se u tami zna za čuda tvoja, za pravednost tvoju u zemlji zaborava? 
A ja tebe, o, Gospode, prizivam u pomoć; molitva se moja jutrom podiže do tebe. 
Gospode, zašto me odbacuješ? Zašto svoje lice od mene sakrivaš? 
Ojađen sam, od mladosti blizu smrti; očajan sam, natovaren užasima tvojim. 
Srdžba tvoja me je pregazila, strahote me tvoje uništile. 
Okružiše me poput vode povazdan, navaljuju jednodušno na me. 
Voljene i bliske od mene si uklonio i ja sada drugujem sa tamom. 
