Psalam.
137.
Sedeli smo tamo, pored reka Vavilona i plakali kad bi se setili Siona. 
O tamošnje smo vrbe povešali harfe svoje, 
jer su naši tlačitelji od nas zahtevali pesmu; mučitelji naši da se veselimo: „Pevajte nam pesmu o Sionu!“ 
Kako da pevamo Gospodnju pesmu u tuđinskoj zemlji? 
O, Jerusalime, ako bih tebe zaboravio, zaboravljena bila i desnica moja! 
Jezik mi se za nepce slepio ako te se ne setio, ako se ne radovao Jerusalimu više nego i najboljem svome! 
O, Gospode, seti se Edomaca što su na dan pada Jerusalima govorili: „Razvaljujte! Razvaljujte ga do temelja!“ 
O, ćerko vavilonska, što ćeš biti razorena! Blago onom koji ti uzvrati istom merom, onako kako si činila nama. 
Blago onom ko ti nejač zgrabi i o stenu smrska! 
