Knjiga proroka Jezekilja.
12.
Dođe mi reč Gospodnja: 
„Sine čovečiji, ti prebivaš usred odmetničkog doma, koji ima oči da vidi, ali ne vidi, ima uši da čuje, ali ne čuje; jer odmetnički su oni dom. 
A ti, sine čovečiji, spremi sebi stvari za izgnanstvo i po danu, na njihove oči, pođi u izgnanstvo. Pođi u izgnanstvo iz svoga mesta i na njihove oči idi u drugo mesto, ne bi li kako uvideli da su odmetnički dom. 
Iznesi svoje stvari po danu, na njihove oči, kao izgnaničke stvari. Uveče, na njihove oči, izađi kao oni što idu u izgnanstvo. 
Na njihove oči prokopaj zid i prođi kroz njega. 
Iznesi ih po mraku, na njihove oči, noseći ih na ramenu. Pokrij svoje lice da ne vidiš zemlju, jer sam te postavio za znak domu Izrailjevom.“ 
Učinio sam kako mi je zapoveđeno. Izneo sam svoje stvari po danu, kao izgnaničke stvari, a uveče sam svojim rukama prokopao zid. Izašao sam po tami, na njihove oči, noseći svoje stvari na ramenu. 
Ujutro mi dođe reč Gospodnja: 
„Sine čovečiji, zar te dom Izrailjev, taj odmetnički dom, nije pitao: ’Šta to radiš?’ 
Ti im reci: ’Govori Gospod Bog: ovo je proroštvo za kneza u Jerusalimu i za sav dom Izrailjev, koji je u njemu.’ 
Reci: ’Ja sam znak za vas; kako sam ja učinio, tako će biti učinjeno njima, kad odu i izgnanstvo kao roblje.’ 
Knez koji je među njima nosiće po mraku svoje stvari na ramenu, pa će izaći. Prokopaće zid da bi izašao, i pokriće lice da ne bi video zemlju. 
A ja ću baciti mrežu preko njega, te će se uhvatiti u moju zamku. Zatim ću ga dovesti u Vavilon, u zemlju Haldejaca, ali je on neće videti; umreće tamo. 
A one što su oko njega, njegove pomoćnike i svu njegovu vojsku, ja ću rasejati na sve strane; isukaću mač i goniti ih. 
I znaće da sam ja Gospod, kad ih rasejem među narode, i razaspem po zemljama. 
Ipak, neke od njih ću sačuvati od mača, gladi i zaraze, da bi pričali narodima među koje budu dospeli o svojim gadostima. Tada će znati da sam ja Gospod.“ 
Dođe mi opet reč Gospodnja: 
„Sine čovečiji, jedi svoj hleb s drhtanjem, i pij vodu sa strahom i brigom. 
Reci narodu zemlje: ’Govori Gospod Bog, stanovnicima Jerusalima u izrailjskoj zemlji: svoj će hleb jesti s brigom, i svoju vodu piti s užasom, jer će im zemlja opusteti i ostati bez ičega zbog nasilja njegovih stanovnika. 
I znaće da sam ja Gospod, kad gradovi budu poharani, a zemlja se pretvori u pustoš.’“ 
I dođe mi reč Gospodnja: 
„Sine čovečiji, kakva je to izreka koju imate za zemlju Izrailjevu? Jer kažete: ’Dani odmiču, a svako viđenje propada!’ 
Stoga im reci: ’Govori Gospod Bog: ja ću ućutkati ovu izreku i više je neće koristiti u Izrailju.’ Reci im: ’Primakli su se dani da se svako viđenje ispuni. 
I neće više biti lažnih viđenja ni zavodljivih proricanja u domu Izrailjevu. 
Jer kad ja, Gospod, izreknem što izreknem, reč će se ispuniti bez odlaganja. Naime, u vaše ću dane, o, dome odmetnički, izreći reč i ispuniti je – govori Gospod Bog.’“ 
Dođe mi reč Gospodnja: 
„Sine čovečiji, evo dom Izrailjev govori: ’Viđenje koje on vidi odnosi se na daleke dane; on to prorokuje za daleka vremena.’ 
Zato im reci: ’Ovako kaže Gospod Bog: neće se više odlagati ni jedna od mojih reči koje sam rekao; sve što sam rekao, to će se ispuniti – govori Gospod Bog.’“ 
