Друга књига Мојсијева која се зове Излазак.
1.
Ово су имена синова Израиљевих који дођоше у Мисир, дођоше с Јаковом, сваки са својом породицом: 
Рувим, Симеун, Левије и Јуда, 
Исахар, Завулон и Венијамин, 
Дан и Нефталим, Гад и Асир. 
А свега беше их од бедара Јаковљевих седамдесет душа с Јосифом, који беше у Мисиру. 
А Јосиф умре и сва браћа његова и сав онај нараштај. 
И синови Израиљеви народише се и умножише се, и напредоваше и осилише веома, да их се земља напуни. 
Тада наста нов цар у Мисиру, који не знаше за Јосифа; 
и рече народу свом: Гле, народ синова Израиљевих већи је и силнији од нас. 
Него хајде мудро да поступамо с њима, да се не множе, и кад настане рат да не пристану с непријатељима нашим и не ударе на нас и не оду из земље. 
И поставише над њима настојнике да их муче тешким пословима; и грађаше народ Израиљев Фараону градове Питом и Рамесу. 
Али што га више мучаху то се више множаше и напредоваше, да се грожаху од синова Израиљевих. 
И жестоко нагоњаху Мисирци синове Израиљеве на послове, 
и загорчаваху им живот тешким пословима, блатом и опекама и сваким радом у пољу, и сваким другим послом, на који их жестоко нагоњаху. 
И још заповеди цар мисирски бабицама јеврејским, од којих једној беше име Сефора, а другој Фува, 
и рече: Кад бабичите Јеврејке, и у порођају видите да је мушко, убијте га, а кад буде женско, нек остане живо. 
Али се бабице бојаху Бога, и не чињаху како им рече цар мисирски, него остављаху децу у животу. 
А цар мисирски дозва бабице, и рече им: Зашто то чините, те остављате у животу мушку децу? 
А бабице рекоше Фараону: Јеврејке нису као жене Мисирке; јаче су; док им дође бабица, оне већ роде. 
И Бог учини добро бабицама; и народ се умножи и осили веома; 
и што се бабице бојаху Бога, начини им куће. 
Тада заповеди Фараон свему народу свом говорећи: Сваког сина који се роди баците у воду, а кћери све остављајте у животу. 
