Јеврејима.
7.
Јер овај Мелхиседек беше цар салимски, свештеник Бога Највишег, који срете Авраама кад се враћаше с боја царева, и благослови га; 
коме и Авраам даде десетак од свега. Прво дакле значи цар правде, потом и цар салимски, то јест цар мира: 
Без оца, без матере, без рода, не имајући ни почетка данима, ни свршетка животу, а испоређен са сином Божијим, и остаје свештеник довека. 
Али погледајте колики је овај коме је и Авраам патријарх дао десетак од плена. 
Истина, и они од синова Левијевих који примише свештенство, имају заповест да узимају по закону десетак од народа, то јест од браће своје, ако су и изишли из бедара Аврамових. 
Али онај који се не броји од њиховог рода, узе десетак од Авраама, и благослови оног који има обећање. 
Али без сваког изговора мање благослови веће. 
И тако овде узимају десетак људи који умиру, а онамо Онај за ког се посведочи да живи. 
И, да овако кажем, Левије који узе десетак, дао је десетак кроз Авраама: 
Јер беше још у бедрима очевим кад га срете Мелхиседек. 
Ако је, дакле, савршенство постало кроз левитско свештенство (јер је народ под њим закон примио), каква је још потреба била говорити да ће други свештеник постати по реду Мелхиседековом, а не по реду Ароновом? 
Јер, кад се промени свештенство, мора се и закон променити. 
Јер за кога се ово говори Он је од другог колена, од ког нико не приступи к олтару. 
Јер је познато да Господ наш од колена Јудина изађе, за које колено Мојсије не говори ништа о свештенству. 
И још је више познато да ће по реду Мелхиседековом други свештеник постати, 
који није постао по закону телесне заповести него по сили живота вечног. 
Јер сведочи: Ти си свештеник вавек по реду Мелхиседековом. 
Тако се укида пређашња заповест, што би слаба и залудна. 
Јер закон није ништа савршио; а постави бољу наду, кроз коју се приближујемо к Богу. 
И још не без заклетве: 
Јер они без заклетве посташе свештеници; а Овај са заклетвом кроз Оног који Му говори: Закле се Господ и неће се раскајати: Ти си свештеник вавек по реду Мелхиседековом. 
Толико бољег завета поста Исус јамац. 
И они многи бише свештеници, јер им смрт не даде да остану. 
А Овај, будући да остаје вавек, има вечно свештенство. 
Зато и може вавек спасти оне који кроза Њ долазе к Богу, кад свагда живи да се може молити за њих. 
Јер такав нама требаше поглавар свештенички: свет, безазлен, чист, одвојен од грешника, и који је био више небеса; 
коме није потребно сваки дан, као свештеницима, најпре за своје грехе жртве приносити, а потом за народне, јер Он ово учини једном, кад себе принесе. 
Јер закон поставља људе за свештенике који имају слабост; а реч заклетве које је речена по закону, постави сина вавек савршена. 
