4. Мојсијева.
32.
А синови Рувимови и синови Гадови имаху врло много стоке, и видеше земљу јазирску и земљу галадску да је добра за стоку. 
И дошавши синови Гадови и синови Рувимови рекоше Мојсију и Елеазару свештенику и кнезовима од збора говорећи: 
Атарот и Девон и Јазир и Намра и Есевон и Елеалија и Севама и Навав и Веан, 
та је земља, коју Господ покори збору израиљском, добра за стоку, а слуге твоје имају стоке. 
Ако смо, рекоше, нашли милост пред тобом, нека се та земља даде слугама твојим у наследство, немој нас водити преко Јордана. 
А Мојсије рече синовима Гадовим и синовима Рувимовим: Браћа ће ваша ићи на војску, а ви хоћете овде да останете? 
Зашто обарате срце синовима Израиљевим да не пређу у земљу коју им је дао Господ? 
Тако су учинили оци ваши, кад их послах из Кадис-Варније да уходе земљу; 
и отидоше до потока Есхола, и уходише земљу; и оборише срце синовима Израиљевим да не иду у земљу коју им даде Господ; 
и разгневи се онда Господ, и закле се говорећи: 
Неће ти људи који изађоше из Мисира, од двадесет година и више, видети земље за коју се заклех Авраму, Исаку и Јакову, јер се не држаше мене сасвим, 
осим Халева, сина Јефонијиног Кенезеја и Исуса сина Навиног, јер се сасвим држаше Господа. 
И разгневи се Господ на Израиља, и учини те се потуцаше по пустињи четрдесет година, докле не помре сав онај нараштај који чињаше зло пред Господом. 
А ви сада изађосте на место отаца својих, род грешних људи, да умножавате жестину гнева Господњег на Израиља. 
Ако се одвратите од њега, Он ће га још оставити у пустињи, и тако ћете упропастити сав онај народ. 
А они приступише опет к њему, и рекоше му: Ми смо ради само торове начинити овде за стада своја и градове за децу своју. 
А сами ћемо наоружани јуначки поћи пред синовима Израиљевим, докле их не одведемо на њихово место; а наша деца нека стоје у градовима тврдим ради становника те земље. 
Нећемо се вратити кућама својим докле синови Израиљеви не приме сваки своје наследство. 
Нити ћемо узети наследство с њима с оне стране Јордана ни даље, ако нам допадне наследство с ове стране Јордана према истоку. 
Тада им рече Мојсије; ако ћете учинити тако и ићи под оружјем пред Господом на војску, 
ако сваки од вас под оружјем пређе преко Јордана пред Господом, докле не отера испред себе непријатеља својих, 
и докле се не покори земља пред Господом, па се онда вратите и не згрешите Господу ни Израиљу, онда ће ова земља припасти вама у наследство пред Господом. 
Ако ли не учините тако, гле, згрешићете Господу, и знајте да ће вас грех ваш стићи. 
Градите себи градове за децу своју и торове за стоку своју; и шта је изашло из уста ваших, учините. 
И рекоше Мојсију синови Гадови и синови Рувимови говорећи: Слуге ће твоје учинити како господар наш заповеда. 
Деца наша и жене наше, стада наша и сва стока наша овде ће остати у градовима галадским; 
а слуге ће твоје прећи сваки наоружан, да се бије пред Господом, као што говори господар наш. 
Тада Мојсије заповеди за њих Елеазару свештенику и Исусу сину Навином и главарима од домова отачких међу синовима Израиљевим, 
и рече им: Ако пређу синови Гадови и синови Рувимови с вама преко Јордана, сви оружани, да се бију пред Господом, и кад вам буде земља покорена, онда подајте њима земљу галадску у наследство. 
Ако ли не пређу с вама под оружјем, онда нека им буде наследство међу вама у земљи хананској. 
И одговорише синови Гадови и синови Рувимови говорећи: Како је Господ казао слугама твојим тако ћемо учинити. 
Прећи ћемо под оружјем пред Господом у земљу хананску, а наше наследство да буде с ове стране Јордана. 
И даде Мојсије синовима Гадовим и синовима Рувимовим и половини племена Манасије сина Јосифовог царство Сиона, цара аморејског и царство Ога, цара васанског, земљу и градове по међама њеним, градове оне земље унаоколо. 
И саградише синови Гадови Девон и Атарот и Ароир. 
И Атрот-Софан и Јазир и Јогвеју, 
и Вет-Нимру и Вет-Аран, градове тврде, и торове за стоку. 
А синови Рувимови саградише Есевон и Елеалију и Киријатајим, 
и Навон и Валмеон преденувши им имена, и Сивму; и надеше друга имена градовима које саградише. 
А синови Махира, сина Манасијиног отидоше у Галад, и узеше га, и изагнаше Амореје који беху онде. 
И Мојсије даде Галад Махиру сину Манасијином, који се онде насели. 
И Јаир, син Манасијин отиде и узе села њихова и прозва их села Јаирова. 
И Навав отиде и узе Кенат са селима његовим, и прозва га Навав по имену свом. 
