2. Мојсијева.
32.
А народ видевши где Мојсије за дуго не силази с горе, скупи се народ пред Арона, и рекоше му: Хајде, начини нам богове, који ће ићи пред нама, јер том Мојсију који нас изведе из земље мисирске не знамо шта би. 
А Арон им рече: Поскидајте златне обоце што су у ушима жена ваших, синова ваших и кћери ваших, и донесите ми. 
И поскида сав народ златне обоце што им беху у ушима, и донесоше Арону. 
А он узевши из руку њихових, сали у калуп, и начини теле саливено. И рекоше: Ово су богови твоји, Израиљу, који те изведоше из земље мисирске. 
А кад то виде Арон, начини олтар пред њим; и повика Арон, и рече: Сутра је празник Господњи. 
И сутрадан уставши рано принесоше жртве паљенице и жртве захвалне; и поседа народ, те једоше и пише, а после усташе да играју. 
А Господ рече Мојсију: Иди, сиђи, јер се поквари твој народ, који си извео из земље мисирске. 
Брзо зађоше с пута, који сам им заповедио; начинише себи теле ливено, и поклонише му се, и принесоше му жртву, и рекоше: Ово су богови твоји, Израиљу, који те изведоше из земље мисирске. 
Још рече Господ Мојсију: Погледах народ овај, и ето је народ тврдог врата. 
И сада пусти ме, да се распали гнев мој на њих и да их истребим; али од тебе ћу учинити народ велик. 
А Мојсије се замоли Господу Богу свом, и рече: Зашто се, Господе, распаљује гнев Твој на народ Твој, који си извео из земље мисирске силом великом и руком крепком? 
Зашто да говоре Мисирци и кажу: На зло их изведе, да их побије по планинама и да их истреби са земље? Поврати се од гнева свог, и пожали народ свој ода зла. 
Опомени се Аврама, Исака и Израиља, слуга својих, којима си се собом заклео и обрекао им: Умножићу семе ваше као звезде на небу, и земљу ову, за коју говорих, сву ћу дати семену вашем да је њихова довека. 
И ражали се Господу учинити зло народу свом, које рече. 
Тада се врати Мојсије, и сиђе с горе са две плоче сведочанства у рукама својим; и плоче беху писане с обе стране, отуд и одовуд писане. 
И беху плоче дело Божје, и писмо беше писмо Божје, урезано на плочама. 
А Исус чувши вику у народу, кад викаху, рече Мојсију; вика убојна у логору. 
А он рече: Није то вика како вичу који су јачи, нити је вика како вичу који су слабији, него чујем вику оних који певају. 
И кад дође близу логора, угледа теле и игре, те се разгневи Мојсије, и баци из руку својих плоче, и разби их под гором. 
Па узе теле које беху начинили и спали га огњем, и сатре га у прах, и просу га по води, и запоји синове Израиљеве. 
И рече Мојсије Арону: Шта ти је учинио овај народ, те га ували у толики грех? 
А Арон му рече: Немој се гневити, господару; ти знаш овај народ да је брз на зло. 
Јер рекоше ми: Начини нам богове, који ће ићи пред нама, јер том Мојсију који нас изведе из земље мисирске не знамо шта би. 
А ја им рекох: Ко има злата, нека га скида са себе. И дадоше ми, а ја га бацих у ватру, и изађе то теле. 
А Мојсије видећи народ го, јер га оголи Арон на срамоту пред противницима његовим, 
стаде Мојсије на врата од логора, и рече: К мени ко је Господњи. И скупише се пред њега сви синови Левијеви. 
И рече им: Овако каже Господ Бог Израиљев: Припашите сваки свој мач уз бедро своје, па прођите тамо и амо по логору од врата до врата, и побијте сваки брата свог и пријатеља свог и ближњег свог. 
И учинише синови Левијеви по заповести Мојсијевој, и погибе народа у онај дан до три хиљаде људи. 
Јер Мојсије рече: Посветите данас руке своје Господу, свак на сину свом и на брату свом, да би вам дао данас благослов. 
А сутрадан рече Мојсије народу: Ви љуто сагрешисте; зато сада идем горе ка Господу, еда бих га умолио да вам опрости грех. 
И врати се Мојсије ка Господу, и рече: Молим Ти се; народ овај љуто сагреши начинивши себи богове од злата. 
Али опрости им грех: Ако ли нећеш, избриши ме из књиге своје, коју си написао. 
А Господ рече Мојсију: Ко ми је згрешио, оног ћу избрисати из књиге своје. 
А сада иди, води тај народ куда сам ти казао. Ево, мој ће анђео ићи пред тобом, а кад их походим, походићу на њима грех њихов. 
И Господ би народ зато што начинише теле, које сали Арон. 
