2. Коринћанима.
9.
Јер за такву порезу која се купи светима није ми потребно писати вам; 
јер познајем вашу добру вољу, за коју се о вама хвалим Македонцима да се Ахаја припреми од прошле године, и ваша ревност раздражи многе. 
А браћу послах да се хвала наша вама не испразни у овој ствари, него да будете приготовљени, као што сам говорио; 
да се, ако дођу са мном Македонци и међу вас неприготовљене, не осрамотимо ми (да не кажем ви) у тој хвали. 
Тако нађох да је потребно умолити браћу да напред иду к вама, и да приправе овај напред обречени ваш благослов, да буде готов тако као благослов, а не као лакомство. 
Ово пак велим: који с тврђом сеје, с тврђом ће и пожњети; а који благослов сеје, благослов ће и пожњети. 
Сваки по вољи свог срца, а не са жалошћу или од невоље; јер Бог љуби оног који драговољно даје. 
А Бог је кадар учинити да је међу вама изобилна свака благодат, да у свему свагда свако довољство имајући изобилујете за свако добро дело; 
као што је писано: Просу, даде сиромасима; правда његова остаје вавек. 
А који даје семе сејачу, даће и хлеб за јело: и умножиће семе ваше, и даће да узрасту жита правде ваше; 
да се у свему обогатите за сваку простоту која кроз нас чини хвалу Богу. 
Јер служба ове порезе не испуњује само недостатак светих, него чини те се и многе хвале дају Богу, 
огледом порезе ове хвалећи Бога за ваше покорно признање јеванђеља Христовог, и за простоту поделе к њима и к свима, 
и да се моле Богу за вас и да чезну за вама за премногу благодат Божју на вама. 
А хвала Богу на Његовом неисказаном дару. 
