\NormalFont\ShortTitle{2. Samuilova}

{\MT Druga knjiga Samuilova

\par }{\MTB koja se zove i Druga knjiga o carevima



\par }\ChapOne{1}{\SH David naređuje da se donosilac krune Saulove pogubi. Njegova pesma tugovanja zbog Saula i Jonatana.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A po smrti Saulovoj, kad se David vrati pobivši Amalike i osta u Siklagu dva dana,

\VS{2}trećeg dana, gle, dođe jedan iz vojske Saulove razdrtih haljina i glave posute prahom; i došav k Davidu pade na zemlju i pokloni se.

\VS{3}I reče mu David: Otkuda ideš? A on mu reče: Iz logora izrailjskog utekoh.

\VS{4}A David mu reče: Šta bi? Kaži mi. A on reče: Narod pobeže iz boja; i mnogo naroda pade i izgibe, pogibe i Saul i sin mu Jonatan.

\VS{5}A David reče momku koji mu donese glas: Kako znaš da je poginuo i sin mu Jonatan?

\VS{6}A momak koji mu donese glas reče: Slučajno dođoh na goru Gelvuju, a to se Saul naslonio na koplje svoje, kola i konjici približavahu se k njemu.

\VS{7}A on obazrevši se natrag ugleda me, pa me viknu, a ja mu rekoh: Evo me.

\VS{8}A on mi reče: Ko si? A ja mu rekoh: Amalik sam.

\VS{9}A on mi reče: Pristupi k meni ubij me; jer me obuzeše muke, a još je sasvim duša u meni.

\VS{10}I pristupih k njemu i ubih ga, jer sam znao da neće ostati živ pošto pade; i uzeh venac carski koji mu beše na glavi i grivnu koja mu beše na ruci, i evo donesoh gospodaru svom.


\par }{\PP \VS{11}Tada David zgrabi haljine na sebi i razdre ih; tako i svi ljudi koji behu s njim.

\VS{12}I ridaše i plakaše, i postiše do večeri za Saulom i za Jonatanom sinom njegovim i za narodom Gospodnjim i za domom Izrailjevim što izgiboše od mača.

\VS{13}I reče David momku koji mu donese glas: Odakle si? A on reče: Ja sam sin jednog došljaka Amalika.

\VS{14}Reče mu David: Kako te nije bilo strah podići ruku svoju i ubiti pomazanika Gospodnjeg?

\VS{15}I dozva David jednog između momaka svojih i reče: Hodi, pogubi ga. A on ga udari, te umre.

\VS{16}I reče mu David: Krv tvoja na tvoju glavu; jer tvoja usta svedočiše na te govoreći: Ja sam ubio pomazanika Gospodnjeg.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{17}Tada David narica ovako za Saulom i za Jonatanom sinom njegovim,

\VS{18}i izgovori, da bi se učili sinovi Judini luku, i eto je napisano u knjizi Istinitog:


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{19}Diko Izrailjeva!

\par }{\QB Na tvojim visinama pobijeni su;

\par }{\QB kako padoše junaci?


\par }{\Q \VS{20}Ne kazujte u Gatu,

\par }{\QB i ne razglašujte po ulicama askalonskim,

\par }{\Q da se ne vesele kćeri filistejske

\par }{\QB i da ne igraju kćeri neobrezanih.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{21}Gore gelvujske!

\par }{\QB Ne padala rosa ni dažd na vas,

\par }{\QB i ne rodilo polje za prinos,

\par }{\Q jer je tu bačen štit sa junaka,

\par }{\QB štit Saulov,

\par }{\QB kao da nije pomazan uljem.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{22}Bez krvi pobijenih i bez masti od junaka nije se vraćao luk Jonatanov,

\par }{\QB niti je mač Saulov dolazio natrag prazan.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{23}Saul i Jonatan,

\par }{\QB mili i dragi za života,

\par }{\Q ni u smrti se ne rastaviše;

\par }{\QB lakši od orlova behu.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{24}Kćeri Izrailjeve!

\par }{\QB Plačite za Saulom,

\par }{\Q koji vas je oblačio u skerlet lepo,

\par }{\QB i kitio vas zlatnim zakladima po haljinama vašim.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{25}Kako padoše junaci u boju!

\par }{\BB \par }
{\Q Jonatan kako pogibe na tvojim visinama!


\par }{\QB \VS{26}Žao mi je za tobom, brate Jonatane;

\par }{\QB bio si mi mio vrlo;

\par }{\Q veća mi je bila ljubav tvoja od ljubavi ženske.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{27}Kako padoše junaci,

\par }{\QB i propade oružje ubojito!




\par }\Chap{2}{\SH David car nad domom Judinim, Isvostej nad domom Izrailjevim. Avenir ubija Isaila.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A posle toga David upita Gospoda govoreći: Hoću li otići u koji grad Judin? A Gospod mu reče: Otidi. A David reče: U koji da otidem? Reče: Hevron.

\VS{2}I David otide onamo sa dve žene svoje, Ahinoamom iz Jezraela i Avigejom koja pre beše žena Navala iz Karmila.

\VS{3}I ljude koji behu s njim odvede David, sve s porodicama njihovim, i nastaniše se po gradovima hevronskim.

\VS{4}I dođoše ljudi od Jude, i pomazaše onde Davida za cara nad domom Judinim.

\par }{\PP I javiše Davidu govoreći: Ljudi iz Javisa Galadovog pogreboše Saula.

\VS{5}I David posla poslanike k ljudima u Javisu Galadovom, i reče im: Da ste blagosloveni Gospodu što učiniste milost gospodaru svom, Saulu i pogreboste ga.

\VS{6}Zato da učini Gospod vama milost i veru; a ja ću vam učiniti dobro, što ste to učinili.

\VS{7}I neka vam se ukrepe ruke i budite hrabri; jer Saul, gospodar vaš, pogibe, a dom Judin pomaza mene za cara nad sobom.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{8}Ali Avenir, sin Nirov, vojvoda Saulov uze Isvosteja sina Saulovog, i odvede ga u Mahanajim.

\VS{9}I zacari ga nad Galadom i nad Asurom i Jezraelom i Jefremom i Venijaminom i nad svim Izrailjem.

\VS{10}Četrdeset godina beše Isvosteju sinu Saulovom kad poče carovati nad Izrailjem; i carova dve godine. Samo dom Judin držaše se Davida.

\VS{11}A David carova u Hevronu nad domom Judinim sedam godina i šest meseci.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{12}Potom iziđe Avenir, sin Nirov, i sluge Isvosteja sina Saulovog iz Mahanajima u Gavaon.

\VS{13}Takođe i Joav sin Serujin i sluge Davidove iziđoše i sretoše se s njima kod jezera gavaonskog, i stadoše jedan s jedne strane a drugi s druge strane.

\VS{14}Tada reče Avenir Joavu: Neka ustanu momci i neka se proigraju pred nama. I reče Joav: Neka ustanu.

\VS{15}I ustadoše, i iziđoše na broj: dvanaest od Venijamina sa strane Isvosteja sina Saulovog, i dvanaest između sluga Davidovih.

\VS{16}I uhvatiše jedan drugog za glavu, i tisnu jedan drugom mač svoj u bok, i popadaše zajedno. Otuda se prozva ono mesto Halkat-Asurim kod Gavaona.

\VS{17}I bi žestok boj onog dana; i sluge Davidove razbiše Avenira i Izrailjce.


\par }{\PP \VS{18}A onde behu tri sina Serujina: Joav i Avisaj i Asailo. A Asailo beše lak na nogu kao srna u polju;

\VS{19}i potera Asailo Avenira, i ne svrnu ni nadesno ni nalevo iza Avenira.

\VS{20}I Avenir obazre se natrag i reče: Jesi li ti, Asailo? A on reče: Ja sam.

\VS{21}A Avenir mu reče: Svrni nadesno ili nalevo, i uzmi jednog od tih momaka, i skini odoru s njega. Ali ne hte Asailo svrnuti iza njega.

\VS{22}I Avenir opet reče Asailu: Odstupi od mene; zašto da te sastavim sa zemljom? I kako bih smeo pogledati u Joava brata tvog?

\VS{23}Ali on ne hte odstupiti; i Avenir ga udari kopljem pod peto rebro, i izađe mu koplje na leđa, te on pade onde i umre na mestu. I ko god dođe na ono mesto gde pade i pogibe Asailo, ustavljaše se.


\par }{\PP \VS{24}Ali Joav i Avisaj poteraše Avenira, i sunce zađe kad dođoše do brda Ame, koja je prema Giji na putu u pustinju gavaonsku.

\VS{25}I skupiše se sinovi Venijaminovi za Avenirom, te se načini četa, i stadoše na vrh jednog brda.

\VS{26}I Avenir viknu Joava i reče: Hoće li mač proždirati doveka? Ne znaš li da jadi bivaju naposletku? Zašto već ne kažeš narodu da se prođu braće svoje?

\VS{27}A Joav reče: Tako živ bio Bog, da nisi kazao, narod bi još jutros otišao, nijedan ne bi terao brata svog.

\VS{28}Tada zatrubi Joav u trubu, i ustavi se sav narod i prestaše terati Izrailja, i ne biše se više.


\par }{\PP \VS{29}I tako Avenir i ljudi njegovi idoše preko polja celu onu noć, i pređoše preko Jordana, i prošavši sav Vitron dođoše u Mahanajim.

\VS{30}A Joav se vrati od Avenira, i kad skupi sav narod, ne beše od sluga Davidovih devetnaest ljudi i Asaila.

\VS{31}Ali sluge Davidove pobiše sinova Venijaminovih, ljudi Avenirovih, tri stotine i šezdeset ljudi, koji izgiboše.

\VS{32}A Asaila uzeše i pogreboše u grobu oca njegovog koji beše u Vitlejemu. I Joav i ljudi njegovi idoše svu noć, i osvanuše u Hevronu.




\par }\Chap{3}{\SH Davidovi sinovi. Avenir pristaje uz Davida, ali ga Joav ubija.
\par }
{\PP \VerseOne{1}I dugo beše rat između doma Saulovog i doma Davidovog; ali David sve većma jačaše, a dom Saulov postajaše sve slabiji.


\par }{\PP \VS{2}I Davidu se rodiše sinovi u Hevronu: Prvenac mu beše Amnon od Ahinoame Jezraeljanke;

\VS{3}drugi beše Hileav od Avigeje žene Navala Karmilca; treći Avesalom sin Mahe kćeri Talmaja cara gesurskog;

\VS{4}četvrti Adonija sin Agitin; i peti Sefatija sin Avitalin;

\VS{5}i šesti Itram od Egle žene Davidove. Ti se rodiše Davidu u Hevronu.


\par }{\PP \VS{6}I dok beše rat između doma Saulovog i doma Davidovog, Avenir branjaše dom Saulov.

\VS{7}A Saul imaše inoču po imenu Resfu, kćer Ajinu; i Isvostej reče Aveniru: Zašto si spavao kod inoče oca mog?

\VS{8}I Avenir se razgnevi na reči Isvostejeve i reče: Jesam li ja pasja glava, koji sada činim na Judi milost domu Saula oca tvog i braći njegovoj i prijateljima njegovim, i nisam te pustio u ruke Davidove, te danas tražiš na meni zlo radi te žene?

\VS{9}Tako neka učini Bog Aveniru, i tako neka doda, ako ne učinim Davidu kako mu se Gospod zakleo,

\VS{10}da se prenese ovo carstvo od doma Saulovog, i da se utvrdi presto Davidov nad Izrailjem i nad Judom, od Dana do Virsaveje.

\VS{11}I on ne može više ništa odgovoriti Aveniru, jer ga se bojaše.


\par }{\PP \VS{12}I Avenir posla poslanike k Davidu od sebe i poruči: Čija je zemlja? I poruči mu: Učini veru sa mnom, i evo ruka će moja biti s tobom, da obratim k tebi svega Izrailja.

\VS{13}A on odgovori: Dobro; ja ću učiniti veru s tobom; ali jedno ištem od tebe, i to: da ne vidiš lice moje ako mi prvo ne dovedeš Mihalu, kćer Saulovu, kad dođeš da vidiš lice moje.

\VS{14}I posla David poslanike k Isvosteju, sinu Saulovom, i poruči mu: Daj mi ženu moju Mihalu, koju isprosih za sto okrajaka filistejskih.

\VS{15}I Isvostej posla te je uze od muža, od Faltila, sina Laisovog.

\VS{16}A muž njen pođe s njom, i jednako plakaše za njom do Vaurima. Tada mu reče Avenir: Idi, vrati se natrag. I on se vrati.


\par }{\PP \VS{17}Potom Avenir govori starešinama izrailjskim, i reče im: Pre tražiste Davida da bude car nad vama.

\VS{18}Eto sada učinite; jer je Gospod rekao za Davida govoreći: Preko Davida sluge svog izbaviću narod svoj Izrailja iz ruku filistejskih i iz ruku svih neprijatelja njihovih.

\VS{19}Tako govori Avenir i sinovima Venijaminovim. Potom otide Avenir i u Hevron da kaže Davidu sve što za dobro nađe Izrailj i sav dom Venijaminov.


\par }{\PP \VS{20}I kad dođe Avenir k Davidu u Hevron i s njim dvadeset ljudi, učini David gozbu Aveniru i ljudima koji behu s njim.

\VS{21}I reče Avenir Davidu: Da ustanem i idem da skupim k caru gospodaru svom sav narod Izrailjev da učine veru s tobom, pa da caruješ kako ti duša želi. I David otpusti Avenira da ide s mirom.


\par }{\PP \VS{22}A gle, sluge Davidove vraćahu se s Joavom iz boja, i terahu sa sobom velik plen; a Avenir već ne beše kod Davida u Hevronu, jer ga otpusti, te otide s mirom.

\VS{23}Joav dakle i sva vojska što beše s njim, dođoše onamo; i javiše Joavu govoreći: Avenir sin Nirov dolazio je k caru, i on ga otpusti te otide s mirom.

\VS{24}I Joav otide k caru i reče: Šta učini? Gle, Avenir je dolazio k tebi; zašto ga pusti te otide?

\VS{25}Poznaješ li Avenira sina Nirovog? Dolazio je da te prevari, da vidi kuda hodiš i da dozna sve što radiš.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{26}Potom otišavši Joav od Davida posla ljude za Avenirom da ga vrate od studenca Sire, a David ne znaše za to.

\VS{27}I kad se vrati Avenir u Hevron, odvede ga Joav na stranu pod vrata kao da govori s njim nasamo; onde ga udari pod peto rebro, te umre za krv Asaila brata njegovog.

\VS{28}A kad David posle to ču, reče: Ja nisam kriv ni carstvo moje pred Gospodom doveka za krv Avenira sina Nirovog.

\VS{29}Neka padne na glavu Joavovu i na sav dom oca njegovog; i neka dom Joavov ne bude nikad bez čoveka bolnog od tečenja ili gubavog ili koji ide o štapu ili koji padne od mača ili koji nema hleba.

\VS{30}Tako Joav i Avisaj brat njegov ubiše Avenira što on pogubi Asaila brata njihovog kod Gavaona u boju.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{31}I reče David Joavu i svemu narodu koji beše s njim: Razderite haljine svoje i pripašite kostret, i plačite za Avenirom. I car David iđaše za nosilima.

\VS{32}A kad pogreboše Avenira u Hevronu, car podiže glas svoj i plaka na grobu Avenirovom; plaka i sav narod.

\VS{33}I naričući za Avenirom reče:

\par }{\BB \par }
{\Q Umre li Avenir kako umire bezumnik?


\par }{\Q \VS{34}Ruke tvoje ne biše vezane,

\par }{\QB niti noge tvoje u okov okovane;

\par }{\QB pao si kao što se pada od nevaljalih ljudi.

\par }{\BB \par }
{\PP Tada još većma plaka za njim sav narod.


\par }{\PP \VS{35}I dođe sav narod nudeći Davida da jede šta, dok još beše dan; ali se David zakle i reče: Bog neka mi učini tako, i tako neka doda, ako okusim hleba ili šta drugo dok ne zađe sunce.

\VS{36}I sav narod ču to, i bi im po volji; šta god činjaše car, beše po volji svemu narodu.

\VS{37}I pozna sav narod i sav Izrailj u onaj dan da nije bilo od cara što pogibe Avenir sin Nirov.

\VS{38}I car reče slugama svojim: Ne znate li da je vojvoda i to veliki poginuo danas u Izrailju?

\VS{39}Ali ja sam sada još slab, ako i jesam pomazani car; a ovi ljudi, sinovi Serujini, vrlo su mi silni. Neka Gospod plati onome koji čini zlo prema zloći njegovoj.




\par }\Chap{4}{\SH Isvostej ubijen. David sveti njegovu smrt.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A kad ču sin Saulov da je poginuo Avenir u Hevronu, klonuše mu ruke, i sav se Izrailj smete.

\VS{2}A imaše sin Saulov dve vojvode nad četama; jednom beše ime Vana, drugom beše ime Rihav, sinovi Rimona Viroćanina, od sinova Venijaminovih; jer se i Virot brojaše Venijaminu;

\VS{3}a Viroćani behu pobegli u Gitajim, gde ostaše kao došljaci do današnjeg dana.


\par }{\PP \VS{4}I imaše Jonatan, sin Saulov, sina hromog na nogu, kome beše pet godina kad dođe glas o smrti Saulovoj i Jonatanovoj iz Jezraela, te ga uze dadilja njegova i pobeže, i kad brzo bežaše, on pade i ohronu; a ime mu beše Mefivostej.


\par }{\PP \VS{5}I pođoše sinovi Rimona Viroćanina, Rihav i Vana, i dođoše u podne u kuću Isvostejevu; a on počivaše u podne.

\VS{6}I uđoše u kuću kao da uzmu pšenice, i probodoše ga pod peto rebro Rihav i Vana, i pobegoše.

\VS{7}Kad uđoše u kuću, on ležaše na postelji svojoj u kleti gde spavaše, te ga probodoše i ubiše, i odsekoše mu glavu i uzeše je, pa otidoše putem preko polja celu onu noć.

\VS{8}I donesoše glavu Isvostejevu Davidu u Hevron, i rekoše caru: Evo glave Isvosteja sina Saulovog, neprijatelja tvog, koji je tražio dušu tvoju; i Gospod osveti danas cara, gospodara mog, od Saula i semena njegovog.

\VS{9}Ali David odgovarajući Rihavu i Vanu, bratu njegovom, sinovima Rimona Viroćanina, reče im: Tako da je živ Gospod, koji je izbavio dušu moju iz svake nevolje.

\VS{10}Kad onog koji mi javi govoreći: Gle, pogibe Saul, i mišljaše da će mi javiti dobre glase, uhvatih i ubih u Siklagu, i to mu bi od mene dar za glase njegove,

\VS{11}a kamoli ljude bezbožne, koji ubiše čoveka pravog, u kući njegovoj, na postelji njegovoj! Neću li tražiti krv njegovu iz vaših ruku, i vas istrebiti sa zemlje?

\VS{12}I zapovedi David momcima svojim, te ih pogubiše, i odsekoše im ruke i noge, i obesiše kod jezera hevronskog; a glavu Isvostejevu uzeše i pogreboše u grobu Avenirovom u Hevronu.




\par }\Chap{5}{\SH Ostala plemena pomazuju Davida. Jerusalim osvojen. Davidov dom i pobeda.
\par }
{\PP \VerseOne{1}Tada dođoše sva plemena Izrailjeva k Davidu u Hevron, i rekoše mu govoreći: Evo, mi smo kost tvoja i telo tvoje.

\VS{2}I pre, dok Saul beše car nad nama, ti si odvodio i dovodio Izrailja; i Gospod ti je rekao: Ti ćeš pasti narod moj Izrailja i ti ćeš biti vođ Izrailju.

\VS{3}Tako dođoše sve starešine Izrailjeve k caru u Hevron, i učini s njima car David veru u Hevronu pred Gospodom; i pomazaše Davida za cara nad Izrailjem.

\VS{4}Trideset godina beše Davidu kad se zacari, i carova četrdeset godina.

\VS{5}U Hevronu carova nad Judom sedam godina i šest meseci; a u Jerusalimu carova trideset i tri godine nad svim Izrailjem i Judom.


\par }{\PP \VS{6}A car otide sa svojim ljudima u Jerusalim na Jevuseje, koji življahu u onoj zemlji. I oni rekoše Davidu govoreći: Nećeš ući ovamo dok ne uzmeš slepe i hrome, hoteći kazati: Neće ući ovamo David.

\VS{7}Ali David uze kulu Sion, to je grad Davidov.

\VS{8}Jer reče David u onaj dan: Ko god pobije Jevuseje i dođe do jaza, i do slepih i hromih, na koje mrzi duša Davidova, biće vojvoda. Zato se kaže: Slepi i hromi da ne ulaze u ovu kuću.

\VS{9}I sede David u kuli, i nazva je gradom Davidovim: i pogradi je David unaokolo od Milona i unutra.

\VS{10}I David jednako napredovaše, jer Gospod Bog nad vojskama beše s njim.


\par }{\PP \VS{11}I Harim car tirski posla poslanike k Davidu, i kedrovih drva i drvodelja i kamenara, i sagradiše kuću Davidu.

\VS{12}I razume David da ga je Gospod utvrdio za cara nad Izrailjem, i da je uzvisio carstvo njegovo radi naroda svog Izrailja.


\par }{\PP \VS{13}I uze David još inoča i žena iz Jerusalima, pošto dođe iz Hevrona; i rodi se Davidu još sinova i kćeri.

\VS{14}I ovo su imena onih koji mu se rodiše u Jerusalimu: Samuja i Sovav i Natan i Solomun,

\VS{15}i Jevar i Elisuja i Nafig i Jafija,

\VS{16}i Elisama i Elijada i Elifalet.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{17}A Filisteji čuvši da su pomazali Davida za cara nad Izrailjem, iziđoše svi Filisteji da traže Davida; a David čuvši to, otide u kulu.

\VS{18}I Filisteji došavši raširiše se po dolini rafajskoj.

\VS{19}Tada David upita Gospoda govoreći: Hoću li izaći na Filisteje? Hoćeš li ih dati u moje ruke? A Gospod reče Davidu: Izađi; doista ću dati Filisteje u tvoje ruke.

\VS{20}Tada David dođe u Val-Ferasim, i pobi ih onde, i reče: Prodre Gospod neprijatelje moje preda mnom kao kad voda prodire. Otuda se prozva ono mesto Val-Ferasim.

\VS{21}I ostaviše onde lažne bogove svoje; a David i ljudi njegovi odnesoše ih.


\par }{\PP \VS{22}I opet nanovo dođoše Filisteji, i raširiše se u dolini rafajskoj.

\VS{23}I David upita Gospoda, koji reče: Ne idi pred njih, nego im zađi za leđa, pa udari na njih prema dudovima.

\VS{24}Pa kad čuješ da zašušti po vrhovima od dudova, onda se kreni, jer će onda poći Gospod pred tobom da pobije vojsku filistejsku.

\VS{25}I David učini tako kako mu zapovedi Gospod, i pobi Filisteje od Gavaje do Gezera.




\par }\Chap{6}{\SH Odnošenje kovčega zaveta u Jerusalim. Mihalino ruganje.
\par }
{\PP \VerseOne{1}Posle skupi opet David sve ljude izabrane iz Izrailja, trideset hiljada.

\VS{2}Pa se podiže David i sav narod što beše s njim i otide iz Vale Judine da prenese otuda kovčeg Božji, kod kog se priziva ime, ime Gospoda nad vojskama, koji sedi na heruvimima.

\VS{3}I metnuše kovčeg Božji na nova kola, i povezoše ga iz kuće Avinadavove, koja beše na brdu; a Uza i Ahijo sinovi Avinadavovi upravljahu novim kolima.

\VS{4}I odvezoše kovčeg Božji iz kuće Avinadavove, koja beše na brdu, i Ahijo iđaše pred kovčegom.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{5}A David i sav dom Izrailjev udarahu pred Gospodom u svakojake sprave od drveta kedrovog, u gusle, u psaltire, u bubnje, u svirale i u kimvale.

\VS{6}A kad dođoše do gumna Nahonovog, Uza se maši za kovčeg Božji i prihvati ga, jer volovi potegoše na stranu.

\VS{7}I Gospod se razgnevi na Uzu, i udari ga Bog onde za tu nepažnju, te umre onde kod kovčega Božijeg.

\VS{8}I ožalosti se David što Gospod ubi Uzu. Zato se prozva ono mesto Fares-Uza do danas.

\VS{9}I uplaši se David od Gospoda u onaj dan, i reče: Kako će doći k meni kovčeg Gospodnji?

\VS{10}I ne hte David odvesti kovčeg Gospodnji k sebi u grad Davidov; nego ga skloni David u kuću Ovid-Edoma Getejina.

\VS{11}I osta kovčeg Gospodnji u kući Ovid-Edoma Getejina tri meseca, i blagoslovi Gospod Ovid-Edoma i sav dom njegov.


\par }{\PP \VS{12}I javiše caru Davidu govoreći: Gospod blagoslovi dom Ovid-Edomov i sve što ima radi kovčega Božijeg. Tada otide David, i prenese kovčeg Božji iz kuće Ovid-Edomove u grad Davidov s veseljem.

\VS{13}I kad oni koji nošahu kovčeg Gospodnji postupiše šest koraka, prinese na žrtvu vola i debela ovna.

\VS{14}I David igraše iz sve snage pred Gospodom, i beše ogrnut oplećkom lanenim.

\VS{15}Tako David i sav dom Izrailjev nošahu kovčeg Gospodnji podvikujući i trubeći u trube.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{16}A kad kovčeg Gospodnji ulažaše u grad Davidov, Mihala kći Saulova gledajući s prozora vide cara Davida gde skače i igra pred Gospodom, i podrugnu mu se u srcu svom.

\VS{17}A kad donesoše kovčeg Gospodnji, namestiše ga na njegovo mesto u šatoru koji mu razape David. I prinese David žrtve zahvalne pred Gospodom.

\VS{18}Potom prinesavši David žrtve paljenice i žrtve zahvalne blagoslovi narod u ime Gospoda nad vojskama.

\VS{19}I razdade među sav narod, među sve mnoštvo Izrailjevo, i ljudima i ženama, svakom po jedan hleb i komad mesa i žban vina. Potom otide narod, svak svojoj kući.


\par }{\PP \VS{20}I David se vrati da blagoslovi svoj dom; a Mihala kći Saulova iziđe na susret Davidu, i reče: Kako je slavan bio danas car Izrailjev, kad se danas otkrivao pred sluškinjama sluga svojih, kao što se otkrivaju nikakvi ljudi!

\VS{21}A David reče Mihali: Pred Gospodom, koji me je izabrao preko oca tvog i preko svega doma njegovog, te mi zapovedio da budem vođ narodu Gospodnjem, Izrailju, igrao sam, i igraću pred Gospodom.

\VS{22}I još ću se većma poniziti, i još ću manji sebi biti; i opet ću biti slavan pred sluškinjama, za koje govoriš.

\VS{23}I Mihala kći Saulova ne ima poroda do smrti svoje.




\par }\Chap{7}{\SH David hoće da gradi hram i dobija obricanje za večito carstvo semena svog. Njegova molitva.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A kad car seđaše kod kuće svoje, i Gospod mu dade mir svuda unaokolo od svih neprijatelja njegovih,

\VS{2}reče car Natanu proroku: Vidi, ja stojim u kući od kedrova drveta, a kovčeg Božji stoji pod zavesima.

\VS{3}A Natan reče caru: Šta ti je god u srcu, idi, čini, jer je Gospod s tobom.


\par }{\PP \VS{4}Ali onu noć dođe reč Gospodnja k Natanu govoreći:

\VS{5}Idi i reci sluzi mom Davidu: Ovako veli Gospod: Ti li ćeš mi načiniti kuću da u njoj nastavam?

\VS{6}Kad nisam nastavao u kući od kad izvedoh sinove Izrailjeve iz Misira do danas, nego sam hodio u šatoru i u naslonu.

\VS{7}Kuda sam god hodio sa svim sinovima Izrailjevim, jesam li jednu reč rekao kome od sudija Izrailjevih, kojima zapovedah da pasu narod moj Izrailja, i kazao: Zašto mi ne načinite kuće od kedra?

\VS{8}Ovako dakle reci Davidu sluzi mom: Ovako veli Gospod nad vojskama: Ja te uzeh od tora, od ovaca, da budeš vođ narodu mom, Izrailju:

\VS{9}I bejah s tobom kuda si god hodio, i istrebih sve neprijatelje tvoje ispred tebe, i stekoh ti ime veliko, kao što je ime velikih ljudi koji su na zemlji.

\VS{10}I odrediću mesto narodu svom Izrailju, i posadiću ga, te će nastavati u svom mestu, i neće se više pretresati, niti će ih više mučiti nepravednici kao pre,

\VS{11}i od onog dana kad postavih sudije nad narodom svojim Izrailjem; i smiriću te od svih neprijatelja tvojih. Jošte ti javlja Gospod da će ti Gospod načiniti kuću.

\VS{12}Kad se navrše dani tvoji, i počineš kod otaca svojih, podignuću seme tvoje nakon tebe, koje će izaći iz utrobe tvoje, i utvrdiću carstvo njegovo.

\VS{13}On će sazidati dom imenu mom, i utvrdiću presto carstva njegovog doveka.

\VS{14}Ja ću mu biti Otac, i on će mi biti sin: ako učini šta zlo, karaću ga prutom ljudskim i udarcima sinova čovečijih.

\VS{15}Ali milost moja neće se ukloniti od njega kao što sam je uklonio od Saula, kog uklonih ispred tebe.

\VS{16}Nego će tvrd biti dom tvoj i carstvo tvoje doveka pred tobom, i presto će tvoj stajati doveka.

\VS{17}Po svim ovim rečima i po svoj ovoj utvari kaza Natan Davidu.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{18}Tada dođe car David i stade pred Gospodom, i reče: Ko sam ja, Gospode, Gospode, i šta je moj dom, te si me doveo dovde?

\VS{19}Pa i to Ti se još čini malo, Gospode, Gospode, nego si govorio i za dom sluge svog na dugo vremena. Je li to zakon čovečji, Gospode, Gospode!

\VS{20}Ali šta će jošte David da Ti govori? Ta Ti znaš slugu svog, Gospode, Gospode!

\VS{21}Radi reči svoje i po srcu svom učinio si sve ove velike stvari obznanjujući ih sluzi svom.

\VS{22}Zato si velik, Gospode Bože, nema takvog kakav si Ti; i nema Boga osim Tebe, po svemu što čusmo svojim ušima.

\VS{23}Jer koji je narod na zemlji kao Tvoj narod Izrailj? Kog je radi Bog išao da ga iskupi da mu bude narod i da steče sebi ime i da vam učini velika i strašna dela u zemlji Tvojoj, pred narodom Tvojim, koji si iskupio sebi iz Misira, od naroda i bogova njihovih.

\VS{24}Jer si utvrdio sebi narod svoj Izrailja da Ti bude narod doveka; a Ti si im, Gospode, Bog.

\VS{25}I tako, Gospode Bože, reč koju si obrekao sluzi svom i domu njegovom, potvrdi zasvagda, i učini kako si rekao.

\VS{26}Neka se veliča ime Tvoje do veka, da se govori: Gospod je nad vojskama Bog nad Izrailjem; i dom sluge Tvog Davida neka stoji tvrdo pred Tobom.

\VS{27}Jer si Ti, Gospode nad vojskama, Bože Izrailjev, javio sluzi svom govoreći: Dom ću sazidati tebi. Zato sluga Tvoj nađe u srcu svom da Ti se pomoli ovom molitvom.

\VS{28}Tako, Gospode, Gospode, Ti si Bog, i reči su Tvoje istina; Ti si ovo dobro obrekao sluzi svom.

\VS{29}Budi, dakle, voljan i blagoslovi dom sluge svog da bude doveka pred Tobom; jer si Ti Gospode, rekao, i Tvojim će blagoslovom biti blagosloven dom sluge Tvog doveka.




\par }\Chap{8}{\SH Davidove pobede i skupocenosti. Postavljanje vlasti.
\par }
{\PP \VerseOne{1}Posle toga razbi David Filisteje, i pokori ih, i uze David Meteg-Amu iz ruku filistejskih.


\par }{\PP \VS{2}Razbi i Moavce, i izmeri ih užem povaljavši ih po zemlji, i izmeri ih dva uža da se pogube a jedno uže da se ostave u životu. I Moavci postaše sluge Davidove, i plaćahu mu danak.


\par }{\PP \VS{3}David razbi i Adad-Ezera sina Reovovog cara sovskog, izašav da raširi vlast svoju do reke Efrata.

\VS{4}I zarobi ih David hiljadu i sedam stotina konjanika i dvadeset hiljada pešaka, i podreza David žile svim konjima kolskim, samo ostavi za sto kola.

\VS{5}I behu došli Sirci iz Damaska u pomoć Adad-Ezeru caru sovskom, i David pobi dvadeset i dve hiljade Siraca.

\VS{6}I namesti David vojsku u Siriji što je pod Damaskom, i Sirci postaše sluge Davidove plaćajući mu danak. I Gospod čuvaše Davida kuda god iđaše.

\VS{7}I David uze zlatne štitove koje imahu sluge Adad-Ezerove, i donese ih u Jerusalim.

\VS{8}I iz Vetaha i iz Virotaja, gradova Adad-Ezerovih, odnese car David silnu bronzu.


\par }{\PP \VS{9}A kad ču Toja, car ematski, da je David pobio svu vojsku Adad-Ezerovu,

\VS{10}posla Toja Jorama sina svog k caru Davidu da ga pozdravi i da mu čestita što je vojevao na Adad-Ezera i ubio ga, jer Toja imaše rat s Adad-Ezerom; i donese Joram zaklade zlatne i srebrne i bronzane.

\VS{11}Pa i to car David posveti Gospodu sa srebrom i zlatom što beše posvetio od svih naroda koje pokori,

\VS{12}od Siraca i od Moavaca i od sinova Amonovih i od Filisteja i od Amalika, i od plena Adad-Ezera sina Reovovog, cara sovskog.


\par }{\PP \VS{13}I David steče ime kad se vrati pobivši Sirce, osamnaest hiljada u slanoj dolini.

\VS{14}I namesti vojsku po Idumeji, po svoj Idumeji namesti vojsku, i svi Edomci postaše sluge Davidove. I Gospod čuvaše Davida kuda god iđaše.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{15}Tako carova David nad svim Izrailjem, sudeći i dajući pravdu svemu narodu svom.

\VS{16}I Joav sin Serujin beše nad vojskom; a Josafat sin Ahiludov pametar;

\VS{17}a Sadok sin Ihitovov i Ahimeleh sin Avijatarov sveštenici; a Seraja pisar;

\VS{18}a Venaja sin Jodajev beše nad Heretejima i Feletejima; a sinovi Davidovi knezovi.




\par }\Chap{9}{\SH Milost Davidova prema Mefivosteju.
\par }
{\PP \VerseOne{1}I reče David: Ima li jošte ko da je ostao od doma Saulovog? Da mu učinim milost radi Jonatana.

\VS{2}A beše jedan sluga doma Saulovog, po imenu Siva; i dozvaše ga k Davidu. I reče mu car: Jesi li ti Siva? A on reče: Ja sam, sluga tvoj.

\VS{3}A car reče: Ima li jošte ko od doma Saulovog da mu učinim milost Božiju? A Siva reče caru: Još ima sin Jonatanov, hrom na nogu.

\VS{4}I reče mu car: Gde je? A Siva reče caru: Eno ga u domu Mahira sina Amilovog u Lodevaru.

\VS{5}Tada posla car David da ga dovedu iz Lodevara iz doma Mahira sina Amilovog.

\VS{6}A kad dođe k Davidu Mefivostej sin Jonatana sina Saulovog, pade na lice svoje i pokloni se. A David reče: Mefivosteju! A on reče: Evo sluge tvog.

\VS{7}A David mu reče: Ne boj se; jer ću ti učiniti milost Jonatana radi oca tvog, daću ti natrag sve njive Saula oca tvog; a ti ćeš svagda jesti za mojim stolom.

\VS{8}A on se pokloni i reče: Ko sam ja sluga tvoj, te si pogledao na mrtvog psa kao što sam ja?


\par }{\PP \VS{9}I car dozva Sivu slugu Saulovog, i reče mu: Šta je god bilo Saulovo i svega doma njegovog, dao sam sinu tvog gospodara.

\VS{10}Radi mu dakle zemlju ti i sinovi tvoji i sluge tvoje, i donosi da sin gospodara tvog ima hleb da jede; ali Mefivostej sin gospodara tvog ješće svagda za mojim stolom. Siva pak imaše petnaest sinova i dvadeset sluga.

\VS{11}I reče Siva caru: Kako je car gospodar moj zapovedio sluzi svom, sve će činiti sluga tvoj. Ali Mefivostej, reče car, ješće za mojim stolom kao carski sin.

\VS{12}A Mefivostej imaše malog sina, kome ime beše Miha; a svi koji življahu u domu Sivinom behu sluge Mefivostejeve.

\VS{13}A Mefivostej seđaše u Jerusalimu, jer svagda jeđaše za carevim stolom, a beše hrom na obe noge.




\par }\Chap{10}{\SH Sinovi Amonovi sramote poslanike Davidove, ali i njih i narode njihove pomagače nadbija David.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A posle toga umre car sinova Amonovih, i zacari se Anun sin njegov na njegovo mesto.

\VS{2}I reče David: Da učinim milost Anunu sinu Nasovom, kao što je otac njegov meni učinio milost. I posla David da ga poteši za ocem preko sluga svojih. I dođoše sluge Davidove u zemlju sinova Amonovih.

\VS{3}A knezovi sinova Amonovih rekoše Anunu gospodaru svom: Misliš da je David zato poslao ljude da te poteše, što je rad učiniti čast ocu tvom? A nije zato poslao David k tebi sluge svoje da promotri grad i uhodi, pa posle da ga raskopa?

\VS{4}Tada Anun uhvati sluge Davidove, i obrija im brade do pola i odseče im haljine po pole, do zadnjice, i opravi ih natrag.

\VS{5}A kad to javiše Davidu, on posla pred njih, jer ljudi behu grdno osramoćeni, i poruči im car: Sedite u Jerihonu dokle vam naraste brada, pa onda dođite natrag.


\par }{\PP \VS{6}Tada sinovi Amonovi videći gde se omraziše s Davidom, poslaše sinovi Amonovi, te najmiše Siraca od Vet-Reova i Siraca od Sove dvadeset hiljada pešaka, i u cara od Mahe hiljadu ljudi, i od Is-Tova dvanaest hiljada ljudi.

\VS{7}A David kad to ču, posla Joava sa svom hrabrom vojskom svojom.

\VS{8}I Iziđoše sinovi Amonovi, i uvrstaše se pred vratima, a Sirci iz Sove i iz Reova i ljudi iz Is-Tova i iz Mahe behu za sebe u polju.


\par }{\PP \VS{9}I Joav videći nameštenu vojsku prema sebi spred i ozad, uze odabrane iz sve vojske izrailjske, i namesti ih prema Sircima;

\VS{10}a ostali narod predade Avisaju bratu svom da ih namesti prema sinovima Amonovim.

\VS{11}I reče: Ako Sirci budu jači od mene, dođi mi u pomoć; ako li sinovi Amonovi budu jači od tebe, ja ću doći tebi u pomoć.

\VS{12}Budi hrabar, i držimo se hrabro za svoj narod i za gradove Boga svog; a Gospod neka učini šta mu je po volji.

\VS{13}Tada Joav i narod koji beše s njim primakoše se da udare na Sirce, ali oni pobegoše ispred njega.

\VS{14}A sinovi Amonovi videći gde pobegoše Sirci, pobegoše i oni ispred Avisaja, i uđoše u svoj grad. I vrati se Joav od sinova Amonovih, i dođe u Jerusalim.


\par }{\PP \VS{15}Ali Sirci kad videše gde ih nadbiše Izrailjci, skupiše se opet.

\VS{16}I Adad-Ezer posla, te dovede Sirce ispreko reke, koji dođoše u Elam; a Sovak, vojvoda Adad-Ezerov iđaše pred njima.

\VS{17}Kad to javiše Davidu, on skupi sve Izrailjce, i pređe preko Jordana i dođe u Elam; i Sirci se namestiše protiv Davida i pobiše se s Davidom.

\VS{18}Ali pobegoše Sirci ispred Izrailja, i pobi David Siraca sedam stotina i četrdeset hiljada konjika; i Sovaka vojvodu njihovog ubi, te pogibe onde.

\VS{19}I kad videše svi carevi, sluge Adad-Ezerove, da ih razbi Izrailj, učiniše mir s Izrailjem, i služahu im, i Sirci ne smeše više pomagati sinovima Amonovim.




\par }\Chap{11}{\SH Davidova preljuba i krivica za krv.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A kad prođe godina, u vreme kad carevi idu na vojsku, posla David Joava i sluge svoje s njim, i svega Izrailja, te potirahu sinove Amonove, i opkoliše Ravu; a David osta u Jerusalimu.


\par }{\PP \VS{2}I pred veče usta David s postelje svoje, i hodajući po krovu carskog dvora ugleda s krova ženu gde se mije, a žena beše vrlo lepa na oči.

\VS{3}I David posla da propitaju za ženu i rekoše: Nije li to Vitsaveja kći Elijamova, žena Urije Hetejina?

\VS{4}I David posla poslanike da je dovedu; i kad dođe k njemu, on leže s njom, a ona se beše očistila od nečistote svoje; posle se vrati svojoj kući.

\VS{5}I zatrudne žena, te posla i javi Davidu govoreći: Trudna sam.


\par }{\PP \VS{6}Tada David posla k Joavu i poruči: Pošlji mi Uriju Hetejina. I posla Joav Uriju k Davidu.

\VS{7}I kad Urija dođe k njemu, zapita ga David kako je Joav i kako je narod i kako ide rat.

\VS{8}Potom reče David Uriji: Idi kući svojoj, i operi noge svoje. I Urija iziđe iz carevog dvora, a za njim iznesoše jelo carsko.

\VS{9}Ali Urija leže na vratima dvora carevog sa svim slugama gospodara svog, i ne otide kući svojoj.

\VS{10}I javiše Davidu govoreći: Urija nije otišao kući svojoj. A David reče Uriji: Nisi li došao s puta? Zašto ne ideš kući svojoj?

\VS{11}A Urija reče Davidu: Kovčeg i Izrailj i Juda stoje po šatorima, i Joav gospodar moj i sluge gospodara mog stoje u polju, pa kako bih ja ušao u kuću svoju da jedem i pijem i spavam sa ženom svojom? Tako ti bio živ i tako bila živa duša tvoja, neću to učiniti.

\VS{12}Tada reče David Uriji: Ostani ovde još danas, pa ću te sutra otpustiti. Tako osta Urija u Jerusalimu onaj dan i sutradan.

\VS{13}I pozva ga David da jede i pije s njim, te ga opije. A uveče otide, te leže na postelju svoju sa slugama gospodara svog, a kući svojoj ne otide.


\par }{\PP \VS{14}A ujutru napisa David knjigu Joavu, i posla po Uriji.

\VS{15}A u knjizi pisa i reče: Namestite Uriju gde je najžešći boj, pa se uzmaknite od njega da bi ga ubili da pogine.

\VS{16}I Joav opkolivši grad namesti Uriju na mesto gde je znao da su najhrabriji ljudi.

\VS{17}I iziđoše ljudi iz grada i pobiše se s Judom. I pogibe iz naroda nekoliko sluga Davidovih; pogibe i Urija Hetejin.

\VS{18}Tada Joav posla k Davidu, i javi mu sve što bi u boju.

\VS{19}I zapovedi glasniku govoreći: Kad pripovediš caru sve što je bilo u boju,

\VS{20}ako se razgnevi car i reče ti: Zašto ste išli tako blizu grada da se bijete? Zar niste znali kako se strelja s grada?

\VS{21}Ko je ubio Avimeleha sina Jeruvesetovog? Nije li žena bacila na nj komad žrvnja sa zida, te pogibe u Tevesu? Zašto ste išli blizu zida? Tada reci: Poginuo je i sluga tvoj Urija Hetejin.


\par }{\PP \VS{22}I otide glasnik, i došavši javi Davidu sve za šta ga je poslao Joav.

\VS{23}I reče glasnik Davidu: Behu jači od nas, i iziđoše u polje na nas, ali ih uzbismo do vrata gradskih.

\VS{24}A strelci stadoše streljati na sluge tvoje sa zida, i pogibe nekoliko sluga carevih, tako i sluga tvoj Urija Hetejin pogibe.

\VS{25}Tada reče David glasniku: Ovako reci Joavu: Ne budi zlovoljan za to; jer mač proždire sad ovog sad onog; udri još jače na grad i raskopaj ga. Tako ga ohrabri.


\par }{\PP \VS{26}A žena Urijina čuvši da je poginuo muž njen Urija, plaka za mužem svojim.

\VS{27}A kad prođe žalost, posla David i uze je u kuću svoju, i ona mu posta žena, i rodi mu sina. Ali ne beše po volji Gospodu šta učini David.




\par }\Chap{12}{\SH Natanova beseda za pokajanje. David priznaje svoj greh i dobija oproštenje. Solomunovo rođenje. Osvojenje Rave.
\par }
{\PP \VerseOne{1}I posla Gospod Natana k Davidu; i on došav k njemu reče mu: U jednom gradu behu dva čoveka, jedan bogat a drugi siromah.

\VS{2}Bogati imaše ovaca i goveda vrlo mnogo;

\VS{3}a siromah nemaše ništa do jednu malu ovčicu, koju beše kupio, i hranjaše je, te odraste uza nj i uz decu njegovu, i jeđaše od njegovog zalogaja, i iz njegove čaše pijaše, i na krilu mu spavaše, i beše mu kao kći.

\VS{4}A dođe putnik k bogatom čoveku, a njemu bi žao uzeti iz svojih ovaca ili goveda da zgotovi putniku koji dođe k njemu; nego uze ovcu onog siromaha, i zgotovi je čoveku, koji dođe k njemu.

\VS{5}Tada se David vrlo razgnevi na onog čoveka, i reče Natanu: Tako živ bio Gospod, zaslužio je smrt onaj koji je to učinio.

\VS{6}I ovcu neka plati učetvoro, što je to učinio i nije mu žao bilo.


\par }{\PP \VS{7}Tada reče Natan Davidu: Ti si taj. Ovako veli Gospod Bog Izrailjev: Ja sam te pomazao za cara nad Izrailjem, i ja sam te izbavio iz ruku Saulovih.

\VS{8}I dao sam ti dom gospodara tvog, i žene gospodara tvog na krilo tvoje, dao sam ti dom Izrailjev i Judin; i ako je malo dodao bih ti to i to.

\VS{9}Zašto si prezreo reč Gospodnju čineći šta Njemu nije po volji? Uriju Hetejina ubio si mačem i uzeo si ženu njegovu sebi za ženu, a njega si ubio mačem sinova Amonovih.

\VS{10}Zato neće se odmaći mač od doma tvog doveka, što si me prezreo i uzeo ženu Urije Hetejina da ti bude žena.

\VS{11}Ovako veli Gospod: Evo, ja ću podignuti na te zlo iz doma tvog, i uzeću žene tvoje na tvoje oči, i daću ih bližnjemu tvom, te će spavati sa ženama tvojim na vidiku svakome.

\VS{12}Jer ti si učinio tajno, ali ću ja ovo učiniti pred svim Izrailjem i svakom na vidiku.

\VS{13}Tada reče David Natanu: Sagreših Gospodu. A Natan reče Davidu: i Gospod je proneo greh tvoj; nećeš umreti.

\VS{14}Ali što si tim delom dao priliku neprijateljima Gospodnjim da hule, zato će ti umreti sin koji ti se rodio.

\VS{15}Potom Natan otide svojoj kući.

\par }{\BB \par }
{\PP A Gospod udari dete koje rodi žena Urijina Davidu, te se razbole na smrt.

\VS{16}I David se moljaše Bogu za dete, i pošćaše se David, i došavši ležaše preko noći na zemlji.

\VS{17}I starešine doma njegovog ustaše oko njega da ga podignu sa zemlje, ali on ne hte, niti jede šta s njima.

\VS{18}A kad bi sedmi dan, umre dete; i ne smehu sluge Davidove javiti mu da je dete umrlo, jer govorahu: Evo, dok dete beše živo, govorasmo mu, pa nas ne hte poslušati; a kako ćemo mu kazati: Umrlo je dete? Hoće ga ucveliti.

\VS{19}A David videći gde sluge njegove šapću među sobom, doseti se da je umrlo dete; i reče David slugama svojim: Je li umrlo dete? A oni rekoše: Umrlo je.

\VS{20}Tada David usta sa zemlje, i umi se, i namaza se i preobuče se; i otide u dom Gospodnji, i pokloni se. Potom opet dođe kući svojoj, i zaiska da mu donesu da jede; i jede.

\VS{21}A sluge njegove rekoše mu: Šta to radiš? Dok beše dete živo, postio si i plakao; a kad umre dete, ustao si i jedeš.

\VS{22}A on reče: Dok dete beše živo, postio sam i plakao, jer govorah: ko zna, može se smilovati Gospod na me da dete ostane živo.

\VS{23}A sad umrlo je; što bih postio? Mogu li ga povratiti? Ja ću otići k njemu, ali on neće se vratiti k meni.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{24}Potom David uteši Vitsaveju ženu svoju, i otide k njoj, i leže s njom. I ona rodi sina, kome nade ime Solomun. I mio beše Gospodu.

\VS{25}I posla Natana proroka, te mu nade ime Jedidija, radi Gospoda.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{26}A Joav bijući Ravu sinova Amonovih, uze carski grad.

\VS{27}I posla poslanike k Davidu, i reče: Bih Ravu, i uzeh grad na vodi.

\VS{28}Nego sada skupi ostali narod, i stani u logor prema gradu, i uzmi ga, da ga ne bih ja uzeo i moje se ime spominjalo na njemu.

\VS{29}I David skupivši sav narod otide na Ravu, i udari na nju, i uze je.

\VS{30}I uze caru njihovom s glave krunu, u kojoj beše talanat zlata, s dragim kamenjem, i metnuše je na glavu Davidu, i odnese iz grada plen vrlo velik.

\VS{31}A narod koji beše u njemu izvede i metnu ih pod pile i pod brane gvozdene i pod sekire gvozdene, i sagna ih u peći gde se opeke peku. I tako učini svim gradovima sinova Amonovih. Potom se vrati David sa svim narodom u Jerusalim.




\par }\Chap{13}{\SH Amonov greh i smrt. Avesalomovo bežanje.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A potom se dogodi: Avesalom sin Davidov imaše lepu sestru po imenu Tamaru, i zamilova je Amnon, sin Davidov.

\VS{2}I tužaše Amnon tako da se razbole radi Tamare sestre svoje; jer beše devojka, te se Amnonu činjaše teško da joj učini šta.

\VS{3}A imaše Amnon prijatelja, kome ime beše Jonadav sin Same brata Davidovog; i Jonadav beše vrlo domišljat.

\VS{4}I reče mu: Što se tako sušiš, carev sine, od dana na dan? Ne bi li mi kazao? A Amnon mu reče: Ljubim Tamaru sestru Avesaloma brata svog.

\VS{5}Tada mu reče Jonadav: Lezi u postelju svoju, i učini se bolestan; pa kad dođe otac tvoj da te vidi, ti mu reci: Neka dođe Tamara sestra moja da me nahrani, i da zgotovi pred mojim očima jelo da gledam, i iz njene ruke da jedem.

\VS{6}I Amnon leže i učini se bolestan; i kad dođe car da ga vidi, reče Amnon caru: Neka dođe Tamara sestra moja i zgotovi preda mnom dva jelca da jedem iz njene ruke.


\par }{\PP \VS{7}Tada David posla k Tamari kući, i poruči joj: Idi u kuću brata svog Amnona i zgotovi mu jelo.

\VS{8}I Tamara otide u kuću brata svog Amnona, i on ležaše; i uze brašna i zamesi i zgotovi jelo pred njim i skuva.

\VS{9}Potom uze tavicu i izruči preda nj; ali Amnon ne hte jesti, nego reče: Kažite neka iziđu svi koji su kod mene. I iziđoše svi.

\VS{10}Tada reče Amnon Tamari: Donesi to jelo u klet da jedem iz tvoje ruke. I Tamara uze jelo što beše zgotovila, i donese Amnonu bratu svom u klet.

\VS{11}A kad mu pruži da jede, on je uhvati i reče joj: Hodi, lezi sa mnom, sestro moja!

\VS{12}A ona mu reče: Ne, brate, nemoj me osramotiti, jer se tako ne radi u Izrailju, ne čini to bezumlje.

\VS{13}Kuda bih ja sa sramotom svojom? A ti bi bio kao koji od najgorih ljudi u Izrailju. Nego govori caru; on me neće tebi odreći.

\VS{14}Ali je on ne hte poslušati, nego savladavši je osramoti je i obleža je.


\par }{\PP \VS{15}A posle omrze na nju Amnon veoma, te mržnja kojom mržaše na nju beše veća od ljubavi kojom je pre ljubljaše. I reče joj Amnon: Ustani, odlazi.

\VS{16}A ona mu reče: To će biti veće zlo od onog koje si mi učinio što me teraš. Ali je on ne hte poslušati.

\VS{17}Nego viknu momka koji ga služaše, i reče mu: Vodi ovu od mene napolje, i zaključaj vrata za njom.

\VS{18}A ona imaše na sebi šarenu haljinu, jer takve haljine nošahu carske kćeri dok su devojke. I sluga njegov izvede je napolje, i zaključa za njom vrata.

\VS{19}Tada Tamara posu se pepelom po glavi i razdre šarenu haljinu koju imaše na sebi, i metnu ruku svoju na glavu, i otide vičući.


\par }{\PP \VS{20}A brat njen Avesalom, reče joj: Da nije Amnon brat tvoj bio s tobom? Ali, sestro moja, ćuti, brat ti je, ne misli o tom. I tako osta Tamara osamljena u kući brata svog Avesaloma.

\VS{21}I car David čuvši sve ovo razgnevi se vrlo.

\VS{22}Avesalom pak ne govoraše s Amnonom ni ružno ni lepo; jer Avesalom mržaše na Amnona što mu osramoti sestru Tamaru.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{23}A posle dve godine kad se strižahu ovce Avesalomove u Val-Asoru, koji je kod Jefrema, on pozva sve sinove careve.

\VS{24}I dođe Avesalom k caru i reče mu: Evo, sad se strižu ovce sluzi tvom; neka pođe car i sluge njegove sa slugom svojim.

\VS{25}Ali car reče Avesalomu: Nemoj, sine, nemoj da idemo svi, da ti ne budemo na tegotu. I premda navaljivaše, opet ne hte ići, nego ga blagoslovi.

\VS{26}A Avesalom reče: Kad ti nećeš, a ono neka ide s nama Amnon brat moj. A car mu reče: Što da ide s tobom?

\VS{27}Ali navali Avesalom na nj, te pusti s njim Amnona i sve sinove carske.

\VS{28}Tada Avesalom zapovedi momcima svojim govoreći: Pazite, kad se srce Amnonu razveseli od vina, i ja vam kažem: Ubijte Amnona; tada ga ubijte; ne bojte se, jer vam ja zapovedam, budite slobodni i hrabri.

\VS{29}I učiniše s Amnonom sluge Avesalomove kako im zapovedi Avesalom. Tada ustaše svi sinovi carevi i pojahaše svak svoju mazgu i pobegoše.


\par }{\PP \VS{30}A dokle još behu na putu, dođe glas Davidu da je Avesalom pobio sve sinove careve, da nije ostao od njih ni jedan.

\VS{31}Tada ustavši car razdre haljine svoje, i leže na zemlju, i sve sluge njegove koje stajahu oko njega razdreše haljine svoje.

\VS{32}A Jonadav sin Same brata Davidovog progovori i reče: Neka ne govori gospodar moj da su pobili svu decu, careve sinove; poginuo je samo Amnon, jer Avesalom beše tako naumio od onog dana kad Amnon osramoti Tamaru sestru njegovu.

\VS{33}Neka dakle car gospodar moj ne misli o tom u srcu svom govoreći: Svi sinovi carevi pogiboše; jer je samo Amnon poginuo.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{34}A Avesalom pobeže. A momak na straži podiže oči svoje i ugleda, a to mnogi narod ide k njemu pokraj gore.

\VS{35}I Jonadav reče caru: Evo idu sinovi carevi; kao što je kazao sluga tvoj, tako je bilo.

\VS{36}I kad izreče, a to sinovi carevi dođoše, i podigavši glas svoj plakaše; a i car i sve sluge njegove plakaše vrlo.


\par }{\PP \VS{37}Avesalom pak pobeže i otide k Talmaju sinu Amijudovom caru gesurskom. A David plakaše za sinom svojim svaki dan.

\VS{38}A kad Avesalom uteče i dođe u Gesur, osta onde tri godine.

\VS{39}Potom zažele car David otići k Avesalomu, jer se uteši za Amnonom što pogibe.




\par }\Chap{14}{\SH Joav dobiva milost za Avesaloma s pomoću jedne žene iz Tekuje.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A Joav sin Serujin opazi da se srce carevo obratilo k Avesalomu.

\VS{2}I posla Joav u Tekuju te dozva otuda ženu lukavu, pa joj reče: Učini se kao da si u žalosti, i obuci žalosne haljine, i nemoj se namazati uljem, nego budi kao žena koja odavna žali za mrtvim.

\VS{3}I otidi k caru, i govori mu tako i tako. I nauči je Joav šta će govoriti.


\par }{\PP \VS{4}I kad otide žena Tekujanka k caru da govori, pade ničice na zemlju i pokloni se, i reče: Pomagaj care!

\VS{5}A car joj reče: Šta ti je? A ona reče: Udovica sam, umro mi je muž.

\VS{6}A imaše sluškinja tvoja dva sina, pa se svadiše u polju, a ne beše nikoga da ih razvadi, te jedan udari drugog i ubi ga.

\VS{7}I gle, sav dom usta na sluškinju tvoju govoreći: Daj tog što je ubio brata svog da ga pogubimo za dušu brata njegovog, kog je ubio, i da istrebimo naslednika; i tako hoće da ugase iskru koja mi je ostala, da ne ostave ime mužu mom ni ostatak na zemlji.


\par }{\PP \VS{8}A car reče ženi: Idi kući svojoj, a ja ću narediti za te.

\VS{9}A žena Tekujanka reče caru: Care gospodaru! Neka na me i na dom oca mog padne krivica, a car i njegov presto neka je prav.

\VS{10}A car reče: Ko uzgovori na te, dovedi ga k meni, i neće te se više dotaći.

\VS{11}A ona reče: Neka se opomene car Gospoda Boga svog, da se ne umnože osvetnici koji ubijaju, i da ne ubiju sina mog. A on reče: Tako živ bio Gospod, nijedna dlaka s tvog sina neće pasti na zemlju.


\par }{\PP \VS{12}A žena reče: Da kaže sluškinja tvoja nešto caru gospodaru. A on reče: Govori.

\VS{13}A žena reče: A zašto si namislio takvu stvar narodu Božijem? Jer car kao da je kriv govoreći tako, jer neće car da dozove natrag onog kog je odagnao.

\VS{14}Jer ćemo doista pomreti, i jesmo kao voda koja se prospe na zemlju i više se ne može skupiti; jer mu Bog nije uzeo život, nego je naumio da odagnani ne ostane odagnan od njega.

\VS{15}I tako dođoh da kažem ovo caru gospodaru svom, jer me narod uplaši; zato reče sluškinja tvoja: Da govorim caru, može biti da će učiniti car šta sluškinja njegova kaže.

\VS{16}Jer će car uslišiti i izbaviti sluškinju svoju iz ruke onog koji hoće da istrebi mene i sina mog iz nasledstva Božijeg.

\VS{17}I sluškinja tvoja reče: Reč cara gospodara mog biće mi uteha, jer je car gospodar moj kao anđeo Božji, te sluša i dobro i zlo, i Gospod će Bog tvoj biti s tobom.


\par }{\PP \VS{18}A car odgovori i reče ženi: Nemoj tajiti od mene šta ću te pitati. A žena reče: Neka govori car gospodar moj.

\VS{19}Tada car reče: Da nije Joavov posao u svemu tome što činiš? A žena odgovori i reče: Tako da je živa duša tvoja, care gospodaru, ne može se ni nadesno ni nalevo od svega što kaza car gospodar moj; jer sluga tvoj Joav zapovedio mi je i naučio sluškinju tvoju sve ovo da govorim.

\VS{20}Sluga je tvoj Joav učinio, te sam ovako izvila besedu svoju; ali je gospodar moj mudar kao anđeo Božji, te zna sve što biva na zemlji.


\par }{\PP \VS{21}Tada reče car Joavu: Evo, ti si učinio to, idi, dovedi natrag dete Avesaloma.

\VS{22}Tada pade Joav licem na zemlju, i pokloni se i blagoslovi cara, i reče Joav: Danas vidi sluga tvoj da sam našao milost pred tobom, care gospodaru, kad je car učinio šta mu sluga njegov reče.

\VS{23}Potom se podiže Joav i otide u Gesur, i dovede natrag u Jerusalim Avesaloma.

\VS{24}I car reče: Neka ide svojoj kući, a lice moje da ne vidi. I otide Avesalom svojoj kući, i ne vide lice carevo.


\par }{\PP \VS{25}A ne beše čoveka tako lepa kao Avesalom u svem Izrailju, da ga tako hvale; od pete do temena ne beše na njemu mane.

\VS{26}I kad bi strigao glavu (a imaše običaj svake godine strići je, jer mu beše teško), merio bi kosu s glave svoje, i bivaše je dvesta sikala carskom merom.

\VS{27}I rodiše se Avesalomu tri sina i jedna kći, kojoj beše ime Tamara, i ona beše lepa.


\par }{\PP \VS{28}I Avesalom osta cele dve godine u Jerusalimu, a lice carevo ne vide.

\VS{29}Tada posla Avesalom po Joava da ga pošalje k caru; ali on ne hte doći k njemu; i posla opet drugi put, ali on ne hte doći.

\VS{30}Tada reče slugama svojim: Vidite li njivu Joavovu pored moje? Na njoj je ječam; idite i upalite je. I upališe sluge Avesalomove onu njivu.

\VS{31}Tada se podiže Joav, i dođe k Avesalomu u kuću, i reče mu: Zašto sluge tvoje upališe moju njivu?

\VS{32}Avesalom reče Joavu: Eto slao sam k tebi govoreći: Hodi ovamo da te pošaljem k caru da mu kažeš: Zašto sam došao iz Gesura? Bolje bi bilo da sam još onde. Zato da vidim lice carevo; ako li ima kakva krivica na meni, neka me pogubi.

\VS{33}I otide Joav k caru, i kaza mu. I dozva Avesaloma; a on došavši k caru pokloni se licem do zemlje pred carem, i car celiva Avesaloma.




\par }\Chap{15}{\SH Avesalomova buna. Davidovo bekstvo.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A posle toga nabavi sebi Avesalom kola i konja i pedeset ljudi, koji trčahu pred njim.

\VS{2}I ustajaše rano Avesalom, i stajaše kraj puta kod vrata; i ko god imaše parnicu i iđaše caru na sud, Avesalom ga dozivaše k sebi i govoraše: Iz kog si grada? A kad bi onaj odgovorio: Sluga je tvoj iz tog i tog plemena Izrailjevog,

\VS{3}tada bi mu rekao Avesalom: Vidiš, tvoja je stvar dobra i pravedna, ali te nema ko saslušati kod cara.

\VS{4}Još govoraše Avesalom: Kad bih ja bio postavljen da sudim u zemlji! Da svaki k meni dolazi koji ima posla na sudu, ja bih mu dao pravicu.

\VS{5}I kad bi mu ko pristupio da mu se pokloni, on bi pružio ruku svoju, te bi ga uhvatio i poljubio.

\VS{6}Tako činjaše Avesalom sa svakim Izrailjcem, koji dolažaše na sud k caru; i Avesalom primamljivaše srca ljudi Izrailjaca.


\par }{\PP \VS{7}A kad prođe četrdeset godina, reče Avesalom caru: Da otidem u Hevron da izvršim zavet koji sam zavetovao Gospodu.

\VS{8}Jer kad seđah u Gesuru u Siriji, učini zavet sluga tvoj rekavši: Ako me Gospod odvede natrag u Jerusalim, poslužiću Gospodu.

\VS{9}A car mu reče: Idi s mirom. I on se podiže i otide u Hevron.

\VS{10}I razasla Avesalom po svim plemenima Izrailjevim uhode poručivši: Kad čujete trube da zatrube, recite: Zacari se Avesalom u Hevronu.

\VS{11}A s Avesalomom otide dvesta ljudi iz Jerusalima pozvanih; ali otidoše u prostoti svojoj ne znajući ništa.

\VS{12}A Avesalom posla i po Ahitofela Gilonjanina, savetnika Davidovog, da dođe iz grada svog Gilona, kad prinošaše žrtve. I buna posta jaka, i narod se sve više stecaše k Avesalomu.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{13}Tada dođe glasnik k Davidu i reče: Srce Izrailju prista za Avesalomom.

\VS{14}A David reče svim slugama svojim koje behu s njim u Jerusalimu: Ustajte, da bežimo; inače nećemo uteći od Avesaloma; brže pohitajte, da ne pohita on i ne stigne nas i obori na nas zlo, i grada ne okrene pod mač.

\VS{15}A sluge careve rekoše caru: Šta je god volja caru gospodaru našem, evo sluga tvojih.

\VS{16}I otide car pešice i sav dom njegov; samo deset žena inoča ostavi car da mu čuvaju kuću.

\VS{17}I kada otide car i sav narod pešice, ustaviše se na jednom mestu podaleko.


\par }{\PP \VS{18}A sve sluge njegove iđahu uza nj, i svi Hereteji i svi Feleteji; i svi Geteji, šest stotina ljudi, koji behu došli peške iz Gata, iđahu pred carem.

\VS{19}I reče car Itaju Getejinu: Što i ti ideš s nama? Vrati se i ostani kod cara; jer si stranac i opet ćeš otići u svoje mesto.

\VS{20}Juče si došao, pa zar danas da te krećem da se potucaš s nama? Ja ću ići kuda mogu, a ti se vrati i odvedi natrag braću svoju. Neka milost i vera bude s tobom.

\VS{21}A Itaj odgovori caru i reče: Tako živ da je Gospod i tako da je živ car gospodar moj, gde bude car gospodar moj, bilo na smrt ili na život, onde će biti i sluga tvoj.

\VS{22}Tada reče David Itaju: A ti hodi. I tako pođe Itaj Getejin sa svim ljudima svojim i svom decom što behu s njim.

\VS{23}I sva zemlja plakaše glasno i sav narod prelažaše. I tako car pređe preko potoka Kedrona, i sav narod pređe idući k pustinji.


\par }{\PP \VS{24}A gle, i Sadok beše onde i svi Leviti s njim noseći kovčeg zaveta Božijeg; i spustiše kovčeg Božji, a pođe i Avijatar, dokle sav narod iziđe iz grada.

\VS{25}I reče car Sadoku: Nosi kovčeg Božji natrag u grad; ako nađem milost pred Gospodom, On će me dovesti natrag, i daće mi da opet vidim Njega i dom Njegov.

\VS{26}Ako li ovako kaže: Nisi mi mio; evo me, neka učini sa mnom šta mu bude volja.

\VS{27}Još reče car Sadoku svešteniku: Nisi li ti videlac? Vrati se u grad s mirom, i Ahimas sin tvoj i Jonatan sin Avijatarov, dva sina vaša s vama.

\VS{28}Vidite, ja ću se zabaviti u polju u pustinji dokle ne dođe od vas glasnik da mi javi.

\VS{29}I tako Sadok i Avijatar odnesoše kovčeg Božji natrag u Jerusalim, i ostaše onde.


\par }{\PP \VS{30}A David iđaše uz goru maslinsku, i idući plakaše, i pokrivene glave i bos iđaše; tako i sav narod, koji beše s njim, svaki pokrivene glave iđaše, i idući plakaše.

\VS{31}Tada javiše Davidu i rekoše mu. Ahitofel je među onima koji se pobuniše s Avesalomom. A David reče: Razbij nameru Ahitofelovu, Gospode!


\par }{\PP \VS{32}I kad David dođe navrh gore, gde se htede pokloniti Bogu, gle, srete ga Husaj Arhijanin razdrte haljine i glave posute prahom.

\VS{33}I reče mu David: Ako pođeš sa mnom bićeš mi na tegotu.

\VS{34}Ali da se vratiš u grad i kažeš Avesalomu: Biću tvoj sluga care! Bio sam dugo sluga tvom ocu, a sada ću tako biti tebi sluga; razbićeš mi nameru Ahitofelovu.

\VS{35}I sveštenici Sadok i Avijatar neće li biti s tobom? Šta god čuješ iz kuće careve, dokaži Sadoku i Avijataru sveštenicima.

\VS{36}Eto, onde su s njima dva sina njihova, Ahimas Sadokov i Jonatan Avijatarov, po njima mi javljajte šta god dočujete.

\VS{37}I otide u grad Husaj prijatelj Davidov, i Avesalom dođe u Jerusalim.




\par }\Chap{16}{\SH Siva opada Mefivosteja. Simej proklinje Davida. Avesalom izvršuje sraman savet Ahitofelov.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A kad David pređe malo preko vrha, gle, Siva, Mefivostejev, srete ga, sa dva magarca natovarena, na kojima beše dvesta hlebova i sto grozdova suvih i sto gruda smokava i meh vina.

\VS{2}I reče car Sivi: Šta će ti to? A Siva mu reče: Magarci su za čeljad carevu, da jašu, a hlebovi i voće da jedu momci, a vino da pije ko se umori u pustinji.

\VS{3}A car mu reče: A gde je sin tvog gospodara? Reče Siva caru: Eno ga, ostao je u Jerusalimu, jer reče: Danas će mi dom Izrailjev vratiti carstvo oca mog.

\VS{4}Tada reče car Sivi: Evo, tvoje je sve što je bilo Mefivostejevo. A Siva reče: Klanjam ti se, da nađem milost pred tobom, care gospodaru!


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{5}I dođe car David do Vaurima; a gle, iziđe odande jedan od roda doma Saulovog, po imenu Simej, sin Girin, i idući psovaše.

\VS{6}I bacaše se kamenjem na Davida i na sluge cara Davida, kome i s desne i s leve strane beše sav narod i svi junaci.

\VS{7}A Simej ovako govoraše psujući: Odlazi, odlazi, krvopijo i zlikovče!

\VS{8}Obrati Gospod na tebe svu krv doma Saulovog, na čije si se mesto zacario, i predade Gospod carstvo u ruke Avesalomu sinu tvom; eto te sada u tvom zlu, jer si krvopija.


\par }{\PP \VS{9}Tada reče caru Avisaj sin Serujin: Zašto da psuje ovaj mrtvi pas cara gospodara mog? Idem da mu skinem glavu.

\VS{10}Ali car reče: Šta je vama do mene, sinovi Serujini? Neka psuje; jer mu je Gospod rekao: Psuj Davida. Pa ko sme kazati: Zašto tako činiš?

\VS{11}Još reče David Avisaju i svim slugama svojim: Eto, moj sin, koji je izašao od bedara mojih, traži dušu moju, a kako neće ovaj sin Venijaminov? Ostavite ga neka psuje, jer mu je Gospod zapovedio.

\VS{12}Da ako Gospod pogleda na nevolju moju, i vrati mi Gospod dobro za psovku njegovu današnju.

\VS{13}I tako David sa svojim ljudima iđaše svojim putem; a Simej iđaše pokraj gore prema njemu jednako psujući i bacajući se kamenjem na nj, i podižući prah.

\VS{14}I dođe car i sav narod što beše s njim, umorni, i odmoriše se onde.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{15}A Avesalom i sav narod Izrailjev dođoše u Jerusalim, i Ahitofel s njim.

\VS{16}A kad Husaj Arhijanin prijatelj Davidov dođe k Avesalomu, reče Husaj Avesalomu: Da živi car! Da živi car!

\VS{17}A Avesalom reče Husaju: Takva li je ljubav tvoja prema prijatelju tvom? Zašto nisi otišao s prijateljem svojim?

\VS{18}A Husaj reče Avesalomu: Ne; nego koga je izabrao Gospod i ovaj narod i svi Izrailjci, njegov ću biti i kod njega ću ostati.

\VS{19}Svrh toga, kome bih služio? Eda li ne sinu njegovom? Kako sam služio ocu tvom, tako ću i tebi.


\par }{\PP \VS{20}A Avesalom reče Ahitofelu: Savetuj šta ćemo činiti.

\VS{21}A Ahitofel reče Avesalomu: Lezi s inočama oca svog, koje je ostavio da mu čuvaju kuću, pa kad čuje sav Izrailj kako si se omrazio s ocem svojim, osiliće ruka svima koji su s tobom.

\VS{22}Tada razapeše Avesalomu šator na krovu, i Avesalom leže s inočama oca svog na vidiku svemu Izrailju.

\VS{23}I savet koji davaše Ahitofel u ono vreme beše kao da bi ko Boga upitao; takav beše svaki savet Ahitofelov i u Davida i u Avesaloma.




\par }\Chap{17}{\SH Ahitofelov se lukav savet razbija. Njegov sraman svršetak.
\par }
{\PP \VerseOne{1}Još reče Ahitofel Avesalomu: Da odaberem dvanaest hiljada ljudi pa da idem i teram Davida noćas.

\VS{2}Pa ću ga stignuti dok je umoran i iznemoglih ruku; i uplašiću ga, te će pobeći sav narod što je s njim, pa ću ubiti cara samog.

\VS{3}I obratiću sav narod k tebi; jer za onim koga tražiš stoji da se svi vrate k tebi; tada će se sav narod umiriti.

\VS{4}I to se učini dobro Avesalomu i svim starešinama Izrailjevim.


\par }{\PP \VS{5}Ali reče Avesalom: Dozovite i Husaja Arhijanina da čujemo šta će i on reći.

\VS{6}A kad dođe Husaj k Avesalomu, reče mu Avesalom govoreći: Tako i tako reče Ahitofel; hoćemo li činiti kako on reče ili nećemo? Kaži ti.

\VS{7}A Husaj reče Avesalomu: Nije dobar savet što je sada savetovao Ahitofel.

\VS{8}Još reče Husaj: Ti znaš oca svog i ljude njegove da su hrabri i da su ljuta srca kao medvedica kad joj otmu medvediće u polju; svrh toga, tvoj je otac ratnik, neće noćiti s narodom.

\VS{9}Gle, on se je sada sakrio u kakvu jamu ili na drugo kako mesto. Pa ako u prvi mah koji od ovih poginu, ko god čuje svaki će reći: Pobijen je narod koji prista za Avesalomom.

\VS{10}A tada će najhrabriji, u kojih je srce kao srce lavovo, klonuti, jer sav Izrailj zna da je tvoj otac junak i da su hrabri koji su s njim.

\VS{11}Zato ja savetujem da skupiš k sebi sve Izrailjce od Dana do Virsaveje da ih bude kao peska na moru, pa ti glavom idi u boj.

\VS{12}Tada ćemo poći na nj, gde bi se god nalazio, i napašćemo na nj kao što rosa pada na zemlju, da mu ne ostane nijedan od svih ljudi što su s njim.

\VS{13}Ako li uteče u grad, sav narod izrailjski neka donese uža pod onaj grad, pa ćemo ga svući u potok, da se ni kamen ne nađe onde.

\VS{14}Tada reče Avesalom i svi Izrailjci: Bolji je savet Husaja Arhijanina nego savet Ahitofelov. Jer Gospod beše naredio da se razbije savet Ahitofelov, koji beše bolji, da bi Gospod navukao zlo na Avesaloma.


\par }{\PP \VS{15}Potom reče Husaj sveštenicima Sadoku i Avijataru: Tako i tako savetova Ahitofel Avesaloma i starešine Izrailjeve, a ja savetovah tako i tako.

\VS{16}Nego brže pošaljite, te javite Davidu i recite: Nemoj noćas noćiti u polju u pustinji, nego pređi preko, da ne bude proždrt car i sav narod što je s njim.

\VS{17}A Jonatan i Ahimas stajahu kod studenca Rogila, i dođe jedna sluškinja i kaza im, da bi otišli te javili caru Davidu; jer se ne smehu pokazati ni ući u grad.

\VS{18}Ali ih vide jedan momak, te kaza Avesalomu; a oni obojica brže otidoše, i dođoše u Vaurim u kuću jednog čoveka koji imaše na dvoru studenac, te se spustiše u nj.

\VS{19}I žena uze i razastre ponjavu povrh studenca, i povrh nje razasu prekrupu. I tako se ne dozna.

\VS{20}Jer dođoše sluge Avesalomove k onoj ženi u kuću, i rekoše joj: Gde je Ahimas i Jonatan? A žena im reče: Otidoše preko potoka. Tako traživši i ne našavši vratiše se u Jerusalim.


\par }{\PP \VS{21}A kad otidoše, oni izađoše iz studenca, i otidoše te javiše caru Davidu, i rekoše mu: Ustanite i pređite brže preko vode; jer je tako i tako savetovao Ahitofel na vas.

\VS{22}Tada usta David i sav narod što beše s njim, i pređoše preko Jordana pre zore, ne osta nijedan da ne pređe preko Jordana.


\par }{\PP \VS{23}Ahitofel pak videći gde se ne učini kako on savetova, osedla svog magarca, pa se podiže i otide kući svojoj, u svoj grad, i naredivši za svoju kuću obesi se te umre, i bi pogreben u grobu oca svog.


\par }{\PP \VS{24}A David dođe u Mahanajim; Avesalom pak pređe preko Jordana i sav Izrailj što beše s njim.

\VS{25}I postavi Avesalom Amasu nad vojskom, na mesto Joavovo; a Amasa beše sin nekog čoveka po imenu Itre Izrailjca, koji obleža Avigeju kćer Nasovu, sestru Seruje matere Joavove.

\VS{26}I stade u logor Izrailj s Avesalomom u zemlji Galadovoj.


\par }{\PP \VS{27}A kad dođe David u Mahanajim, Sovije sin Nasov iz Rave sinova Amonovih i Mahir sin Amilov iz Lodevara i Varzelaj od Galada iz Rogelima.

\VS{28}Donesoše postelje i čaša i sudova zemljanih i pšenice i ječma i brašna i prekrupe i boba i leća i prženih zrna,

\VS{29}i meda i masla i ovaca i sira kravljeg; donesoše Davidu i narodu što beše s njim da jedu. Jer govorahu: Narod je gladan i umoran i žedan u toj pustinji.




\par }\Chap{18}{\SH Avesalom potučen i Joav ga ubija. Glas Husejev.
\par }
{\PP \VerseOne{1}I prebroja David narod što beše s njim, i postavi im hiljadnike i stotinike.

\VS{2}I predade David trećinu naroda Joavu, i trećinu Avisaju sinu Serujinom bratu Joavovom, i trećinu Itaju Getejinu. Pa onda reče car narodu: i ja ću ići s vama.

\VS{3}Ali narod reče: Nemoj ti ići; jer i da pobegnemo, neće mariti za to; ili da nas pola izgine, neće mariti za to; jer si ti sam kao nas deset hiljada, zato je bolje da nam iz grada pomažeš.

\VS{4}A car im reče: Šta vam se čini da je dobro učiniću. I car stade kod vrata, i sav narod izlažaše po sto i po hiljadu.

\VS{5}I zapovedi car Joavu i Avisaju i Itaju, i reče: Čuvajte mi dete Avesaloma. I sav narod ču kako car zapovedi svim vojvodama za Avesaloma.


\par }{\PP \VS{6}I tako iziđe narod u polje pred Izrailja, i zametnu se boj u šumi Jefremovoj.

\VS{7}Onde razbiše narod Izrailjev sluge Davidove, i mnogo izgibe onde u onaj dan, dvadeset hiljada.

\VS{8}Jer se boj raširi po svoj zemlji, i više proždre naroda u onaj dan šuma nego što proždre mač.


\par }{\PP \VS{9}A Avesalom se sukobi sa slugama Davidovim, i Avesalom jahaše na mazgi, i mazga naiđe pod granat veliki hrast, te on zape glavom za hrast i osta viseći između neba i zemlje, a mazga ispod njega otrča.

\VS{10}Videvši to jedan čovek javi Joavu, i reče: Gle, videh Avesaloma gde visi o hrastu.

\VS{11}A Joav reče čoveku koji mu to kaza: Gle, vide, pa zašto ga ne ubi i ne svali ga na zemlju? Ja bih ti dao deset sikala srebra i jedan pojas.

\VS{12}A čovek reče Joavu: Da mi je u rukama izmereno hiljadu sikala srebra, ne bih digao ruku svoju na sina carevog; jer smo čuli kako je car zapovedio tebi i Avisaju i Itaju govoreći: Čuvajte mi svi dete Avesaloma.

\VS{13}Ili da sam učinio neveru na svoju dušu, ništa se ne može od cara zatajiti, i ti bi sam ustao na me.

\VS{14}A Joav reče: Neću ja dangubiti s tobom. Pa uzevši tri strele u ruku, zastreli ih u srce Avesalomu, jošte živom o hrastu.

\VS{15}Potom opkoliše Avesaloma deset momaka, koji nošahu oružje Joavu, i biše ga i ubiše.


\par }{\PP \VS{16}Tada Joav zatrubi u trubu, i narod presta goniti Izrailja, jer Joav ustavi narod.

\VS{17}I uzeše Avesaloma i baciše u šumi u veliku jamu, i nabacaše na nj vrlo veliku gomilu kamenja; a Izrailjci svi pobegoše svaki k svom šatoru.

\VS{18}Avesalom pak beše podigao sebi spomenik za života u dolini carskoj; jer govoraše: Nemam sina, da se sačuva spomen imenu mom. I nazva onaj spomenik svojim imenom, koji se zove mesto Avesalomovo do današnjeg dana.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{19}Tada reče Ahimas sin Sadokov: Da otrčim da odnesem glas caru, da ga je Gospod izbavio iz ruku neprijatelja njegovih.

\VS{20}A Joav mu reče: Nemoj danas biti glasnik, nego ćeš javiti drugi dan; a danas nemoj nositi glas, jer je sin carev poginuo.

\VS{21}Zatim reče Joav Husiju: Idi, javi caru šta si video. I pokloni se Husije Joavu, i otrča.

\VS{22}A Ahimas sin Sadokov opet reče Joavu: Šta mu drago, da trčim i ja za Husijem. Reče Joav: Što bi trčao, sine, kad nemaš dobar glas?

\VS{23}Opet reče: Šta mu drago, da trčim. Odgovori mu: A ti trči. I otrča Ahimas prečim putem, i preteče Husija.


\par }{\PP \VS{24}A David seđaše među dvojim vratima, i stražar iziđe na krov od vrata, na zid, i podigavši oči svoje ugleda, a to jedan čovek trči.

\VS{25}Pa povika stražar i javi caru. A car reče: Ako je jedan, glas nosi. I onaj iđaše sve bliže.

\VS{26}Potom ugleda stražar drugog čoveka gde trči. I povika stražar k vrataru i reče: Evo još jedan, trči sam. A car reče: I on nosi glas.

\VS{27}I reče stražar: Trk prvog čini mi se kao da je trk Ahimasa sina Sadokovog. Reče car: Dobar je čovek, i ide s dobrim glasom.


\par }{\PP \VS{28}Tada povika Ahimas i reče caru: Sretno! I pokloni se caru licem do zemlje, i reče: Da je blagosloven Gospod Bog tvoj, koji predade ljude koji podigoše ruke svoje na cara gospodara mog.

\VS{29}A car mu reče: Je li zdravo dete Avesalom? Odgovori Ahimas: Video sam veliku vrevu, kad Joav posla slugu carevog i mene slugu tvog, ali ne znam šta beše.

\VS{30}A car mu reče: Ukloni se, i stani tamo. I on se ukloni, i stade.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{31}Tada, gle, dođe Husije i reče: Glas caru i gospodaru mom da te je Gospod izbavio danas iz ruku svih koji ustadoše na te.

\VS{32}A car reče Husiju: Je li zdravo dete Avesalom? A Husije reče: Neka neprijatelji gospodara mog cara i koji god ustaju na te zla radi, neka prođu kao to dete.

\VS{33}Tada se car sneveseli, i pope se u gornju klet nad vratima, i stade plakati, a idući govoraše: Sine moj Avesalome, sine moj, sine moj Avesalome! Kamo da sam ja umro mesto tebe! Avesalome sine moj, sine moj!




\par }\Chap{19}{\SH Davidovo jadikovanje. Ljudi od Jude vraćaju ga kao cara. Njegova carska velikodušnost i zahvalnost.
\par }
{\PP \VerseOne{1}I javiše Joavu: Evo car plače i tuži za Avesalomom.

\VS{2}I pobeda onog dana pretvori se u žalost svemu narodu, jer narod ču u onaj dan gde govore: Žali car sina svog.

\VS{3}I narod se u onaj dan krio ulazeći u grad kao što se krije narod koji se stidi kad pobegne iz boja.

\VS{4}A car pokri lice svoje; i vikaše glasno: Sine moj Avesalome! Avesalome sine moj, sine moj!

\VS{5}Tada uđe Joav k caru u kuću, i reče: Posramio si danas sve sluge svoje, koje ti danas dušu sačuvaše, i sinovima tvojim i kćerima tvojim i ženama tvojim i inočama tvojim.

\VS{6}Jer ljubiš one koji mrze na te, a mrziš na one koji te ljube; jer si pokazao danas da ne mariš za vojvode i za sluge; i vidim danas da bi ti milo bilo da je Avesalom živ, a mi svi da smo izginuli.

\VS{7}Zato ustani sada, i iziđi i progovori lepo slugama svojim; jer zaklinjem se Gospodom, ako ne iziđeš, neće nijedan ostati kod tebe ovu noć, i to će biti gore po te negoli sva zla koja su te snalazila od mladosti tvoje do sada.

\VS{8}Tada usta car, i sede na vratima; i kazaše svemu narodu govoreći: Evo, sedi car na vratima. I dođe sav narod pred cara.

\par }{\BB \par }
{\PP Ali Izrailjci behu pobegli, svak u svoj šator.


\par }{\PP \VS{9}I sav se narod svađaše među sobom po svim plemenima Izrailjevim govoreći: Car nas je izbavio iz ruku neprijatelja naših, i izbavio nas je iz ruku filistejskih; a sada je pobegao iz zemlje od Avesaloma.

\VS{10}Avesalom pak, kog pomazasmo za cara nad sobom, pogibe u boju. Sada dakle zašto oklevate te ne dovedete natrag cara?


\par }{\PP \VS{11}Zato car David posla k Sadoku i Avijataru sveštenicima i poruči: Govorite starešinama Judinim i recite: Zašto vi da budete poslednji koji će cara natrag dovesti u kuću njegovu? Jer govor svega Izrailja dođe do cara u kuću njegovu.

\VS{12}Vi ste moja braća, vi ste kost moja i telo moje. Zašto biste dakle bili poslednji koji će natrag dovesti cara?

\VS{13}Recite i Amasi: Nisi li kost moja i telo moje? Bog neka mi učini tako i tako neka doda, ako mi ne budeš vojvoda dok si živ namesto Joava.

\VS{14}I skloni srca svih ljudi od roda Judina kao jednog čoveka, te poslaše k caru govoreći: Vrati se sa svim slugama svojim.

\VS{15}I tako se car vrati, i dođe do Jordana; a Juda dođe do Galgala da srete cara i da ga prevede preko Jordana.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{16}Pohita i Simej, sin Girin, od Venijamina, koji beše iz Vaurima, i siđe s ljudima roda Judinog na susret caru Davidu;

\VS{17}i hiljadu ljudi beše s njim od roda Venijaminovog; takođe i Siva sluga doma Saulovog s petnaest sinova svojih i dvadeset sluga svojih; i pređoše preko Jordana pred cara.

\VS{18}Preturiše i lađu da prevezu čeljad carevu i da učine šta bi mu bilo ugodno. A Simej, sin Girin, pade pred carem, kad htede da pređe preko Jordana,

\VS{19}i reče caru: Ne primi mi bezakonja, gospodaru moj, i ne pominji pakosti koju je učinio sluga tvoj u onaj dan kad je car gospodar moj izašao iz Jerusalima; neka car ne misli o tome.

\VS{20}Jer sluga tvoj vidi da je zgrešio; i evo došao sam danas prvi iz svega doma Josifovog da sretnem cara, gospodara svog.

\VS{21}Ali odgovori Avisaj sin Serujin i reče: Eda li toga radi neće poginuti Simej što je psovao pomazanika Gospodnjeg?

\VS{22}A David reče: Šta je vama do mene, sinovi Serujini, te ste mi danas protivnici? Zar će danas ko poginuti u Izrailju, jer zar ne znam da sam danas postao car nad Izrailjem?

\VS{23}I reče car Simeju: Nećeš poginuti. I zakle mu se car.


\par }{\PP \VS{24}Tako i Mefivostej, sin Saulov, dođe caru na susret; on, pak, ne opra nogu svojih, niti brade svoje očešlja, ni opra haljine svoje od onog dana kad otide car do dana kad se vrati s mirom.

\VS{25}I srete cara kad se vraćaše u Jerusalim; i reče mu car: Zašto ne pođe sa mnom, Mefivosteju?

\VS{26}A on reče: Caru gospodaru moj, prevari me sluga moj; jer sluga tvoj reče: Osedlaću sebi magarca i uzjahaću ga i poći ću s carem; jer je hrom sluga tvoj.

\VS{27}I on opade slugu tvog kod gospodara mog cara; ali je car gospodar moj kao anđeo Božji; zato čini šta ti je drago.

\VS{28}Jer sav dom oca mog behu ljudi koji zaslužiše smrt pred carem gospodarem mojim, a ti posadi slugu svog među one koji jedu za stolom tvojim, pa kako imaš još pravo, i kako se mogu još tužiti caru?

\VS{29}A car mu reče: Šta bi mi više govorio? Kazao sam: Ti i Siva podelite njivu.

\VS{30}A Mefivostej reče caru: Neka uzme sve, kad se car gospodar moj vratio na miru u dom svoj.


\par }{\PP \VS{31}I Varzelaj od Galada dođe iz Rogelima, i pođe s carem preko Jordana da ga prati preko Jordana.

\VS{32}A beše Varzelaj vrlo star, beše mu osamdeset godina, i hranjaše cara dok beše u Mahanajimu, jer beše vrlo bogat čovek.

\VS{33}I reče car Varzelaju: Hajde sa mnom; ja ću te hraniti kod sebe u Jerusalimu.

\VS{34}Ali Varzelaj reče caru: Koliko ima veka mog, da idem s carem u Jerusalim?

\VS{35}Ima mi danas osamdeset godina; mogu li raspoznavati dobro i zlo? Može li sluga tvoj kusom razlikovati šta će jesti i šta će piti? Mogu li jošte slušati glas pevačima i pevačicama? I zašto bi sluga tvoj još bio na tegotu caru, gospodaru mom?

\VS{36}Malo će proći sluga tvoj preko Jordana s carem; a zašto bi mi car tako naplatio?

\VS{37}Neka se sluga tvoj vrati, da umrem u svom gradu kod groba oca svog i matere svoje. Nego evo, sluga tvoj Himam neka ide s carem gospodarem mojim, i učini njemu šta ti bude drago.

\VS{38}A car reče: Neka ide sa mnom Himam; ja ću mu učiniti šta bude tebi drago, i šta god zaišteš u mene, sve ću ti učiniti.

\VS{39}I kad pređe sav narod preko Jordana i car pređe, celiva car Varzelaja i blagoslovi ga, i on se vrati u mesto svoje.

\VS{40}Otuda car otide u Galgal, i Himam otide s njim. I tako sav narod Judin doprati cara, i polovina naroda Izrailjevog.


\par }{\PP \VS{41}A gle, svi ljudi Izrailjci dođoše k caru i rekoše mu: Zašto te ukradoše braća naša, ljudi Judini, i prevedoše preko Jordana cara i dom njegov i sve ljude Davidove s njim?

\VS{42}A svi ljudi od Jude odgovoriše ljudima od Izrailja: Jer je car nama rod; pa što se srdite toga radi? Jesmo li šta pojeli caru? Je li nas darom darivao?

\VS{43}Tada odgovoriše ljudi od Izrailja ljudima od Jude, i rekoše: Mi imamo deset delova u cara, i Davidu smo više nego vi; zašto dakle ne mariste za nas? Nismo li mi prvi govorili da dovedemo natrag cara svog? Ali beseda ljudi od Jude beše tvrđa od besede ljudi od Izrailja.




\par }\Chap{20}{\SH Propast vođa Seve. Joav ubija Amasa. Sluge Davidove.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A onde se desi nevaljao čovek, po imenu Seva, sin Vihrijev, od Venijamina. On zatrubi u trubu i reče:

\par }{\BB \par }
{\Q Mi nemamo deo s Davidom,

\par }{\QB ni nasledstvo sa sinom Jesejevim;

\par }{\QB svak u svoj šator, o Izrailju!


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{2}Tako svi Izrailjci odstupiše od Davida i otidoše za Sevom sinom Vihrijevim; ljudi pak od Jude držaše se cara svog i otpratiše ga od Jordana do Jerusalima.


\par }{\PP \VS{3}A kad car David dođe u kuću svoju u Jerusalim, uze car deset žena inoča, koje beše ostavio da mu čuvaju kuću, i metnu ih u zatvor, gde ih hranjaše ali ne legaše s njima, nego ostaše zatvorene do smrti svoje i življahu kao udovice.


\par }{\PP \VS{4}Potom reče car Amasi: Sazovi mi ljude od Jude do tri dana, i nađi se i ti ovde.

\VS{5}I otide Amasa da sazove narod Judin; ali se zabavi preko roka koji mu beše određen.

\VS{6}A David reče Avisaju: Sad će nam Seva, sin Vihrijev, činiti gore nego Avesalom. Nego uzmi sluge gospodara svog, i goni ga da ne nađe za se koji tvrd grad i ne umakne nam iz očiju.

\VS{7}Tako iziđoše za njim ljudi Joavovi, i Hereteji i Feleteji i svi junaci, iziđoše iz Jerusalima da gone Sevu sina Vihrijevog.

\VS{8}I kad behu kod velikog kamena u Gavaonu, srete ih Amasa. A Joav beše opasan preko haljine koju imaše na sebi, i ozgo beše pripasao mač uz bedricu u koricama. I kad pođe, mač mu ispade.

\VS{9}Tada reče Joav Amasi: Jesi li zdravo brate? I dohvati se Joav desnom rukom svojom brade Amasi da ga celuje.

\VS{10}A Amasa ne uzimaše na um mač, koji beše Joavu u ruci; a on ga udari njim pod peto rebro, i prosu mu creva na zemlju, te od jednog udarca umre.

\par }{\PP Potom Joav i Avisaj, brat njegov, otidoše u poteru za Sevom sinom Vihrijevim.

\VS{11}A jedan od momaka Joavovih stade kod njega i reče: Ko ljubi Joava i ko je Davidov, za Joavom!

\VS{12}A Amasa se valjaše u svojoj krvi nasred puta. I videći onaj čovek gde se zaustavlja sav narod, odvuče Amasu s puta u polje i baci haljinu na nj, kad vide gde se zaustavlja svaki ko naiđe na nj.

\VS{13}I kad bi uklonjen s puta prođoše svi za Joavom da teraju Sevu sina Vihrijevog.


\par }{\PP \VS{14}I on prođe kroz sva plemena Izrailjeva do Avela i do Vetmahe sa svim Viranima, koji se okupiše te iđahu za njim.

\VS{15}I došavši opkoliše ga u Avel-Vet-Masi, i iskopaše opkop oko grada tako da stajahu pred zidom; i sav narod što beše s Joavom navaljivaše da obori zid.

\VS{16}Tada viknu jedna mudra žena iz grada: Čujte, čujte! Kažite Joavu: Pristupi ovamo da govorim s tobom.

\VS{17}A kad on pristupi k njoj, reče žena: Jesi li ti Joav? A on reče: Jesam. A ona reče: Poslušaj reči sluškinje svoje. A on reče: Da čujem.

\VS{18}A ona reče govoreći: Od starine se govori: Valja pitati u Avelu. I tako se izvršavaše.

\VS{19}Ja sam jedan od mirnih i vernih gradova u Izrailju, a ti hoćeš da zatreš grad, i to majku u Izrailju. Zašto hoćeš da proždreš nasledstvo Gospodnje?

\VS{20}A Joav odgovori i reče: Sačuvaj Bože! Sačuvaj Bože! Neću da proždrem ni da raskopam.

\VS{21}Nije tako; nego jedan iz gore Jefremove, po imenu Seva sin Vihrijev, podigao je ruku svoju na cara Davida; dajte samo njega, pa ću otići od grada. A žena reče Joavu: Evo, glava njegova baciće ti se preko zida.

\VS{22}I žena otide k svemu narodu s mudrošću svojom; i odsekoše glavu Sevi, sinu Vihrijevom, i baciše je Joavu. A on zatrubi u trubu, te se raziđoše od grada svak u svoj šator. A Joav se vrati u Jerusalim k caru.


\par }{\PP \VS{23}A beše Joav nad svom vojskom Izrailjevom; a Venaja sin Jodajev beše nad Hetejima i Feletejima;

\VS{24}a Adoram beše nad dancima; a Josafat sin Ahiludov beše pametar;

\VS{25}Seja pisar; a Sadok i Avijatar sveštenici.

\VS{26}I Ira Jairanin beše knez Davidu.




\par }\Chap{21}{\SH Glad zbog Saulove krvne krivice prema Gavaonjanima. Resfa. Pobede nad Filistejima.
\par }
{\PP \VerseOne{1}I bi glad za vremena Davidovog tri godine zaredom. I David potraži lice Gospodnje; a Gospod mu reče: To je sa Saula i s doma njegovog krvničkog, što pogubi Gavaonjane.

\VS{2}Tada car sazva Gavaonjane i govori im. A Gavaonjani ne behu od sinova Izrailjevih, nego ostatak od Amoreja, kojima se behu zakleli sinovi Izrailjevi, ali Saul gledaše da ih pobije revnujući za sinove Izrailjeve i Judine.

\VS{3}I reče David Gavaonjanima: Šta da vam učinim i čim da vas namirim, da blagoslovite dostojanje Gospodnje?

\VS{4}A Gavaonjani mu rekoše: Ne tražimo ni srebro ni zlato od Saula ili od doma njegovog, niti da se ko pogubi u Izrailju. A on reče: Šta dakle velite da vam učinim?

\VS{5}Tada rekoše caru: Ko nas je potro i radio da nas istrebi, da nas ne bude nigde u međama Izrailjevim,

\VS{6}od njegovih sinova neka nam se da sedam ljudi da ih obesimo Gospodu u Gavaji Saula izabranika Gospodnjeg. I reče car: Ja ću dati.


\par }{\PP \VS{7}Ali car poštede Mefivosteja sina Jonatana sina Saulovog radi zakletve Gospodnje, koja bi među njima, među Davidom i Jonatanom sinom Saulovim.

\VS{8}I uze car dva sina Resfe, kćeri Ajine, koje rodi Saulu, Armonija i Mefivosteja, i pet sinova Mihale kćeri Saulove, koje rodi Adrilu sinu Varzelaja Meolaćanina.

\VS{9}I dade ih u ruke Gavaonjanima, a oni ih obesiše na gori pred Gospodom; i sva sedmorica pogiboše zajedno; a biše ubijeni prvih dana žetve, u početku ječmene žetve.


\par }{\PP \VS{10}A Resfa kći Ajina uze vreću, i prostre po steni u početku žetve dokle ne pade na njih dažd sa neba, i ne dade pticama nebeskim da padaju na njih danju ni zverima poljskim noću.

\VS{11}I javiše Davidu šta učini Resfa kći Ajina, inoča Saulova.

\VS{12}I David otide te uze kosti Saulove i kosti Jonatana sina njegovog od građana u Javisu Galadovom, koji ih behu ukrali s ulice vet-sanske, gde ih obesiše Filisteji kad ubiše Filisteji Saula na Gelvuji.

\VS{13}I odnese odande kosti Saulove i kosti Jonatana sina njegovog, pa skupiše i kosti obešenih.

\VS{14}I pogreboše ih s kostima Saulovim i Jonatana sina njegovog u zemlji Venijaminovoj u Sili, u grobu Kisa oca njegovog, i učiniše sve kako zapovedi car. Tako se posle toga umilostivi Gospod zemlji.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{15}I nasta opet rat između Filisteja i Izrailja, i David otide sa slugama svojim, i tukoše se s Filistejima tako da David susta.

\VS{16}Tada Jesvi-Venov, koji beše od sinova Rafajevih, i u koplju mu beše trista sikala bronze, i imaše novo oružje, htede da ubije Davida.

\VS{17}Ali mu pomože Avisaj, sin Serujin, i udari Filistejina i ubi ga. Tada se zakleše ljudi Davidovi rekavši mu: Nećeš više ići s nama u boj da ne ugasiš videlo Izrailjevo.


\par }{\PP \VS{18}Posle toga nasta opet rat s Filistejima u Govu; i tada Sivehaj Husaćanin ubi Safa, koji beše od sinova Rafajevih.

\VS{19}I opet nasta drugi rat u Govu s Filistejima; i tada Elhanan, sin Jare-Oregimov Vitlejemac, ubi brata Golijata Getejina, kome kopljača beše kao vratilo.

\VS{20}I opet nasta rat u Gatu, gde beše jedan čovek vrlo visok, koji imaše po šest prsta na rukama i na nogama, svega dvadeset i četiri, i on beše takođe roda Rafajevog.

\VS{21}I ružaše Izrailja te ga ubi Jonatan, sin Same, brata Davidovog.

\VS{22}Ta četvorica behu sinovi istog Rafaja iz Gata, i pogiboše od ruke Davidove i od ruke sluga njegovih.




\par }\Chap{22}{\SH Davidova pesma u hvalu za spasenje od svojih neprijatelja.
\par }
{\R (Psalmi 18)

\par }{\PP \VerseOne{1}I izgovori David Gospodu reči ove pesme, kad ga izbavi Gospod iz ruku svih neprijatelja njegovih i iz ruke Saulove;

\VS{2}i reče:

\par }{\BB \par }
{\Q Gospod je moja Stena

\par }{\QB i Grad moj i Izbavitelj moj.


\par }{\Q \VS{3}Bog je Stena moja, u Njega ću se uzdati,

\par }{\QB Štit moj i Rog spasenja mog,

\par }{\Q Zaklon moj i Utočište moje,

\par }{\QB Spasitelj moj, koji me izbavlja od sile.


\par }{\Q \VS{4}Prizivam Gospoda, koga valja hvaliti,

\par }{\QB i opraštam se neprijatelja svojih.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{5}Jer obuzeše me smrtni bolovi,

\par }{\QB potoci nevaljalih ljudi uplašiše me.


\par }{\Q \VS{6}Bolovi grobni opkoliše me,

\par }{\QB stegoše me zamke smrtne.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{7}U teskobi svojoj prizvah Gospoda,

\par }{\QB i k Bogu svom povikah,

\par }{\Q On ču iz dvora svog glas moj,

\par }{\QB i vika moja dođe mu do ušiju.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{8}Zatrese se i pokoleba se zemlja,

\par }{\QB temelji nebesima zadrmaše se i pomeriše se,

\par }{\QB jer se On razgnevi.


\par }{\Q \VS{9}Podiže se dim iz nozdrva Njegovih

\par }{\QB i iz usta Njegovih oganj koji proždire,

\par }{\QB živo ugljevlje odskakaše od Njega.


\par }{\Q \VS{10}Savi nebesa i siđe;

\par }{\QB a mrak beše pod nogama Njegovim.


\par }{\Q \VS{11}I sede na heruvima i polete,

\par }{\QB i pokaza se na krilima vetrenim.


\par }{\Q \VS{12}Od mraka načini oko sebe šator,

\par }{\QB od mračnih voda, oblaka vazdušnih.


\par }{\Q \VS{13}Od sevanja pred Njim goraše živo ugljevlje.


\par }{\Q \VS{14}Zagrme s nebesa Gospod,

\par }{\QB i Višnji pusti glas svoj.


\par }{\Q \VS{15}Pusti strele svoje, i razmetnu ih;

\par }{\QB munje, i razasu ih.


\par }{\Q \VS{16}Pokazaše se dubine morske,

\par }{\QB i otkriše se temelji vasiljenoj

\par }{\Q od pretnje Gospodnje,

\par }{\QB od dihanja duha iz nozdrva Njegovih.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{17}Tada pruži s visine ruku i uhvati me,

\par }{\QB izvuče me iz vode velike.


\par }{\Q \VS{18}Izbavi me od neprijatelja mog silnog

\par }{\QB i od mojih nenavidnika, kad behu jači od mene.


\par }{\Q \VS{19}Ustadoše na me u dan nevolje moje,

\par }{\QB ali mi Gospod bi potpora.


\par }{\Q \VS{20}I izvede me na prostrano mesto,

\par }{\QB izbavi me, jer sam mu mio.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{21}Dade mi Gospod po pravdi mojoj,

\par }{\QB po čistoti ruku mojih dariva me.


\par }{\Q \VS{22}Jer se držah puteva Gospodnjih,

\par }{\QB i ne odmetnuh se Boga svog.


\par }{\Q \VS{23}Nego su svi zakoni Njegovi preda mnom,

\par }{\QB i zapovesti Njegove ne uklanjam od sebe.


\par }{\Q \VS{24}I bih mu veran,

\par }{\QB i čuvah se od bezakonja svog.


\par }{\Q \VS{25}Dade mi Gospod po pravdi mojoj,

\par }{\QB po čistoti mojoj pred očima Njegovim.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{26}Sa svetima postupaš sveto,

\par }{\QB s čovekom vernim verno;


\par }{\Q \VS{27}S čistim čisto postupaš,

\par }{\QB a s nevaljalim nasuprot njemu.


\par }{\Q \VS{28}Jer pomažeš narodu nevoljnom,

\par }{\QB a na ponosite spuštaš oči svoje i ponižavaš ih.


\par }{\Q \VS{29}Ti si videlo moje, Gospode,

\par }{\QB i Gospod prosvetljuje tamu moju.


\par }{\Q \VS{30}S Tobom razbijam vojsku,

\par }{\QB s Bogom svojim skačem preko zida.


\par }{\Q \VS{31}Put je Božji veran,

\par }{\QB reč Gospodnja čista.

\par }{\Q On je štit svima koji se uzdaju u Nj.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{32}Jer ko je Bog osim Gospoda?

\par }{\QB I ko je stena osim Boga našeg?


\par }{\Q \VS{33}Bog je krepost moja i sila moja,

\par }{\QB i čini da mi je put bez mane.


\par }{\Q \VS{34}Daje mi noge kao u jelena,

\par }{\QB i na visine moje stavlja me.


\par }{\Q \VS{35}Uči ruke moje boju,

\par }{\QB te lome luk bronzani mišice moje.


\par }{\Q \VS{36}Ti mi daješ štit spasenja svog,

\par }{\QB i milost tvoja čini me velika.


\par }{\Q \VS{37}Širiš korake moje poda mnom,

\par }{\QB te se ne omiču gležnji moji.


\par }{\Q \VS{38}Teram neprijatelje svoje, i potirem ih,

\par }{\QB i ne vraćam se dokle ih ne istrebim.


\par }{\Q \VS{39}I istrebljujem ih, i obaram ih

\par }{\QB da ne mogu ustati, nego padaju pod noge moje.


\par }{\Q \VS{40}Jer me Ti opasuješ snagom za boj;

\par }{\QB koji ustanu na me, obaraš ih poda me.


\par }{\Q \VS{41}Neprijatelja mojih pleći Ti mi obraćaš,

\par }{\QB i potirem nenavidnike svoje.


\par }{\Q \VS{42}Obziru se, ali nema pomagača;

\par }{\QB viču ka Gospodu, ali ih ne sluša.


\par }{\Q \VS{43}Satirem ih kao prah zemaljski,

\par }{\QB kao blato po ulicama gazim ih i razmećem.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{44}Ti me izbavljaš od bune naroda mog,

\par }{\QB čuvaš me da sam glava narodima;

\par }{\QB narod kog ne poznavah služi mi.


\par }{\Q \VS{45}Tuđini laskaju mi,

\par }{\QB čujući pokoravaju mi se.


\par }{\Q \VS{46}Tuđini blede,

\par }{\QB drhću u gradovima svojim.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{47}Živ je Gospod,

\par }{\QB i da je blagoslovena Stena moja.

\par }{\QB Da se uzvisi Bog, Stena spasenja mog.


\par }{\Q \VS{48}Bog, koji mi daje osvetu,

\par }{\QB i pokorava mi narode,


\par }{\Q \VS{49}Koji me izvodi iz neprijatelja mojih,

\par }{\QB i podiže me nad one koji ustaju na me,

\par }{\QB i od čoveka žestokog izbavlja me.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{50}Toga radi hvalim Te, Gospode, po narodima,

\par }{\QB i pojem imenu tvom,


\par }{\Q \VS{51}Koji slavno izbavljaš cara svog,

\par }{\QB i činiš milost pomazaniku svom Davidu

\par }{\QB i semenu njegovom doveka.




\par }\Chap{23}{\SH Davidove poslednje reči; njegovi junaci.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A ovo su poslednje reči Davidove: Reče David sin Jesejev, reče čovek koji bi postavljen visoko, pomazanik Boga Jakovljevog, i ljubak u pesmama Izrailjevim:


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{2}Duh Gospodnji govori preko mene,

\par }{\QB i beseda Njegova bi na mom jeziku.


\par }{\Q \VS{3}Reče Bog Izrailjev,

\par }{\QB kaza mi Stena Izrailjeva;

\par }{\Q koji vlada ljudima

\par }{\QB neka je pravedan,

\par }{\QB vladajući u strahu Božijem;


\par }{\Q \VS{4}I biće kao svetlost jutarnja,

\par }{\QB kad sunce izlazi

\par }{\QB jutrom bez oblaka,

\par }{\Q i kao trava koja raste iz zemlje

\par }{\QB od svetlosti iza dažda.


\par }{\BB \par }
{\Q \VS{5}Ako i nije takav dom moj pred Bogom,

\par }{\Q ipak je učinio zavet večan sa mnom,

\par }{\QB u svemu dobro uređen i utvrđen.

\par }{\Q I to je sve spasenje moje i sva želja moja,

\par }{\QB ako i ne da da raste.


\par }{\Q \VS{6}A bezakonici će svikoliki biti kao trnje počupani,

\par }{\QB koje se ne hvata rukom.


\par }{\Q \VS{7}Nego ko hoće da ga se dohvati, uzme gvožđe ili kopljaču;

\par }{\QB i sažiže se ognjem na mestu.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{8}Ovo su imena junaka Davidovih: Josev-Vasevet Tahmonac prvi između trojice; njemu milina bi udariti kopljem na osam stotina i pobi ih ujedanput.


\par }{\PP \VS{9}Za njim Eleazar sin Dodona sina Ahohovog, između tri junaka koji behu s Davidom, i osramotiše Filisteje skupljene na boj, kad Izrailjci otidoše;

\VS{10}on se podiže, i bi Filisteje dokle mu se ruka ne umori i ukoči se pri maču: i Gospod dade veliko spasenje onaj dan, te se narod vrati za njim samo da pokupi plen.


\par }{\PP \VS{11}A za njim Sama sin Agejev Araranin; kad se Filisteji skupiše u gomilu, i onde beše njiva puna leća, i narod pobeže od Filisteja,

\VS{12}stade usred njive, i odbrani je, i pobi Filisteje, i Bog dade veliko spasenje.


\par }{\PP \VS{13}I ta tri prva između trideset siđoše i dođoše o žetvi k Davidu u pećinu odolamsku, kad vojska filistejska stajaše u logoru, u dolini rafajskoj.

\VS{14}A David beše onda u gradu, i beše onda straža filistejska u Vitlejemu.

\VS{15}A David zažele, i reče: Ko bi mi doneo vode da pijem iz studenca vitlejemskog što je kod vrata!

\VS{16}Tada ona tri junaka prodreše kroz logor filistejski, i zahvatiše vode iz studenca vitlejemskog što je kod vrata, i donesoše i dadoše Davidu; ali on je ne hte piti, nego je proli pred Gospodom;

\VS{17}i reče: Ne daj Bože da bih to učinio. Nije li to krv ovih ljudi, koji ne mareći za život svoj idoše. I ne hte piti. To učiniše ova tri junaka.


\par }{\PP \VS{18}I Avisaj brat Joavov sin Serujin beše prvi između trojice; on mahnu kopljem svojim na tri stotine, i pobi ih, i proslavi se među trojicom.

\VS{19}Između te trojice beše najslavniji, i posta im poglavar; ali one trojice ne stiže.


\par }{\PP \VS{20}I Venaja sin Jodajev, sin čoveka junaka, velik delima, iz Kavseila; on pogubi dva junaka moavska, i sišav ubi lava u jami kad beše sneg.

\VS{21}On ubi i jednog Misirca, znatnog čoveka; imaše Misirac koplje u ruci, a on iziđe na nj sa štapom, i istrže Misircu koplje iz ruke, i ubi ga njegovim kopljem.

\VS{22}To učini Venaja sin Jodajev, i bi slavan među ova tri junaka.

\VS{23}Beše najslavniji između tridesetorice, ali one trojice ne stiže; i David ga postavi nad pratiocima svojim.


\par }{\PP \VS{24}Asailo brat Joavov beše među tridesetoricom, a to behu: Elhanan sin Dodonov iz Vitlejema,

\VS{25}Sama Arođanin, Elika Arođanin.

\VS{26}Helis Falćanin, Ira sin Ikisov Tekujanin,

\VS{27}Avijezer Anatoćanin, Mevunej Husaćanin,

\VS{28}Salmon Ahošanin, Maraj Netofaćanin,

\VS{29}Helev sin Vanin Netofaćanin, Itaj sin Rivajev iz Gavaje sinova Venijaminovih,

\VS{30}Venaja Pirotonjanin, Idaj iz doline Gasa.

\VS{31}Avi-Alvon Arvaćanin, Azmavet Varumljanin,

\VS{32}Elijava Salvonjanin, Jonatan od sinova Jasinovih,

\VS{33}Sama Araranin, Ahijam sin Saharov Araranin,

\VS{34}Elifelet, sin Asveja Mahaćanina, Elijem sin Ahitofela Gilonjanina.

\VS{35}Esraj Karmilac, Farej Arvljanin,

\VS{36}Igal sin Natanov iz Sove, Vanija od Gada,

\VS{37}Selek Amonac, Narej Viroćanin, koji nošaše oružje Joavu sinu Serujinom,

\VS{38}Ira Jetranin, Gariv Jetranin,

\VS{39}Urija Hetejin; svega trideset i sedam.




\par }\Chap{24}{\SH Davidovo se prebrojavanje naroda kažnjava pomorom. Žrtva na gumnu Orne.
\par }
{\PP \VerseOne{1}A Gospod se opet razgnevi na Izrailja, i nadraži Davida na njih govoreći: Hajde izbroj Izrailja i Judu.

\VS{2}I reče car Joavu, vojvodi svom: Prođi po svim plemenima Izrailjevim od Dana do Virsaveje, i izbrojte narod, da znam koliko ima naroda.

\VS{3}A Joav reče caru: Neka doda Gospod Bog tvoj k narodu koliko ga je sad još sto puta toliko, i da car gospodar moj vidi svojim očima; ali zašto car gospodar moj hoće to?

\VS{4}Ali reč careva bi jača od Joava i vojvoda; i otide Joav i vojvode od cara da prebroje narod Izrailjev.

\VS{5}I prešavši preko Jordana stadoše u logor u Aroiru, s desne strane grada, koji je na sredini potoka Gadovog, i kod Jazira.

\VS{6}Potom dođoše u Galad, i u donju zemlju Odsiju, a odatle otidoše u Dan-Jan i u okolinu sidonsku.

\VS{7}Potom dođoše do grada Tira i u sve gradove jevejske i hananejske; i otidoše na južnu stranu Judinu u Virsaveju.

\VS{8}I obišavši svu zemlju vratiše se u Jerusalim posle devet meseci i dvadeset dana.

\VS{9}I Joav dade caru broj prepisanog naroda; i beše od Izrailja osam stotina hiljada ljudi za vojsku koji mahahu mačem, a ljudi od Jude pet stotina hiljada.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{10}Tada Davida taknu u srce, pošto prebroja narod, i reče David Gospodu: Sagreših veoma što to uradih. Ali, Gospode, uzmi bezakonje sluge svog, jer veoma ludo radih.

\VS{11}A kad David usta ujutru, dođe reč Gospodnja Gadu, proroku koji beše Davidu videlac, i reče:

\VS{12}Idi i kaži Davidu: Ovako veli Gospod: Troje ti dajem, izaberi jedno da ti učinim.

\VS{13}I dođe Gad k Davidu, i kaza mu govoreći: Hoćeš li ti da bude sedam gladnih godina u zemlji tvojoj, ili da bežiš tri meseca od neprijatelja svojih i oni da te gone, ili da bude tri dana pomor u tvojoj zemlji? Sad promisli i gledaj šta ću odgovoriti Onome koji me je poslao.

\VS{14}A David reče Gadu: U teskobi sam ljutoj; ali neka zapadnemo Gospodu u ruke, jer je milost Njegova velika; a ljudima da ne zapadnem u ruke.


\par }{\PP \VS{15}I tako pusti Gospod pomor na Izrailja od jutra do određenog vremena, i pomre naroda od Dana do Virsaveje sedamdeset hiljada ljudi.

\VS{16}A kad anđeo pruži ruku svoju na Jerusalim da ga ubija, sažali se Gospodu sa zla, i reče anđelu koji ubijaše narod: Dosta, spusti ruku. A anđeo Gospodnji beše kod gumna Orne Jevusejina.

\VS{17}A David kad vide anđela gde bije narod, progovori i reče Gospodu: Evo, ja sam zgrešio, ja sam zlo učinio, a te ovce šta su učinile? Neka se ruka Tvoja obrati na mene i na dom oca mog.


\par }{\BB \par }
{\PP \VS{18}Potom opet dođe Gad k Davidu isti dan, i reče mu: Idi, načini Gospodu oltar na gumnu Orne Jevusejina.

\VS{19}I otide David po reči Gadovoj, kako Gospod zapovedi.

\VS{20}Tada Orna obazrevši se ugleda cara i sluge njegove gde idu k njemu; i otide Orna i pokloni se caru licem do zemlje,

\VS{21}i reče: Što je došao car gospodar moj sluzi svom? A David reče: Da kupim od tebe to gumno, da načinim na njemu oltar Gospodu da bi prestao pomor u narodu.

\VS{22}A Orna reče Davidu: Neka uzme car gospodar moj i prinese na žrtvu šta mu je volja; evo volova za žrtvu paljenicu, i kola i jarmova volujskih za drva.

\VS{23}Sve to davaše caru Orna kao car, i reče Orna caru: Gospod Bog tvoj neka te milostivo primi.

\VS{24}A car reče Orni: Ne; nego ću kupiti od tebe po ceni, niti ću prineti Gospodu Bogu svom žrtvu paljenicu poklonjenu. I tako kupi David gumno i volove za pedeset sikala srebra.

\VS{25}I onde načini David oltar Gospodu, i prinese žrtve paljenice i žrtve zahvalne. I Gospod se umilostivi zemlji, i presta pomor u Izrailju.


\par }