Rimljanima.
10.
Braćo! Želja je mog srca i molitva k Bogu za spasenje Izrailja. 
Jer im svedočim da imaju revnost za Boga, ali ne po razumu. 
Jer ne poznajući pravde Božije i gledajući da svoju pravdu utvrde ne pokoravaju se pravdi Božijoj. 
Jer je Hristos svršetak zakona: koji Ga god veruje opravdan je. 
Jer Mojsije piše za pravdu koja je od zakona: Koji čovek tako čini živeće u tom. 
A pravda koja je od vere ovako govori: Da ne kažeš u srcu svom: Ko će izići na nebo? To jest da svede Hrista; 
ili: Ko će sići u bezdan? To jest da izvede Hrista iz mrtvih. 
Ali šta govori pismo? Blizu ti je reč u ustima tvojim i u srcu tvom, to jest reč vere koju propovedamo. 
Jer, ako priznaješ ustima svojim da je Isus Gospod, i veruješ u srcu svom da Ga Bog podiže iz mrtvih, bićeš spasen. 
Jer se srcem veruje za pravdu, a ustima se priznaje za spasenje. 
Jer pismo govori: Koji Ga god veruje neće se postideti. 
Jer nema razlike među Jevrejinom i Grkom: jer je On Bog svih, i bogat za sve koji Ga prizivaju. 
Jer koji god prizove ime Gospodnje spašće se. 
Kako će, dakle, prizvati koga ne verovaše? A kako će verovati koga ne čuše? A kako će čuti bez propovednika? 
A kako će propovedati ako ne budu poslani? Kao što stoji napisano: Kako su krasne noge onih koji donose glas za mir, koji donose glas za dobro! 
Ali svi ne poslušaše jevanđelje: jer Isaija govori: Gospode! Ko verova našem propovedanju? 
Tako, dakle, vera biva od propovedanja, a propovedanje rečju Božijom. 
Nego, velim: zar ne čuše? Još ode po svoj zemlji glas njihov, i po krajevima vasionog sveta reči njihove. 
Nego velim: zar ne razume Izrailj? Prvi Mojsije govori: Ja ću razdražiti, ne svojim narodom, nerazumnim narodom rasrdiću vas. 
A Isaija govori slobodno: Nađoše me koji me ne traže; i javih se onima koji za me ne pitaju. 
A k Izrailju govori: Sav dan pružah ruke svoje k narodu koji ne da da mu se kaže i odgovara na suprot. 
