1. Dnevnici.
11.
I sabraše se svi Izrailjci k Davidu u Hevron, i rekoše: Evo, mi smo kost tvoja i telo tvoje. 
I pre, dok Saul beše car ti si odvodio i dovodio Izrailja; i Gospod Bog tvoj rekao ti je: Ti ćeš pasti narod moj Izrailja; i ti ćeš biti vođ narodu mom Izrailju. 
Tako dođoše sve starešine Izrailjeve k caru u Hevron, i učini s njima David veru u Hevronu pred Gospodom, i pomazaše Davida za cara nad Izrailjem kao što beše rekao Gospod preko Samuila. 
Potom otide David sa svim Izrailjem na Jerusalim, a to je Jevus, jer onde behu Jevuseji, koji življahu u onoj zemlji. 
I rekoše Jevušani Davidu: Nećeš ući ovamo. Ali David uze kulu Sion, to je grad Davidov. 
Jer David reče: Ko prvi nadbije Jevuseje, biće knez i vojvoda. I Joav, sin Serujin iziđe prvi, i posta knez. 
Posle seđaše David u tom gradu, zato ga prozvaše grad Davidov. 
I sazida grad unaokolo, od Milona unaokolo; a Joav opravi ostatak grada. 
I David jednako napredovaše i siljaše se, jer Gospod nad vojskama beše s njim. 
A ovo su poglavice među junacima Davidovim, koji junački radiše uza nj za carstvo njegovo sa svim Izrailjem da bude car nad Izrailjem po reči Gospodnjoj; 
i ovo je broj junaka Davidovih: Jasoveam sin Ahmonijev, prvi između trideset; on mahnu kopljem svojim na tri stotine, i pobi ih u jedanput. 
A za njim Eleazar, sin Dodov Ahošanin, on beše jedan od tri junaka. 
On beše s Davidom u Fas-Damimu, kad se Filisteji skupiše na boj; i onde beše njiva puna ječma, i narod pobeže od Filisteja, 
a oni stadoše usred njive, i odbraniše je pobivši Filisteje; i Gospod dade izbavljenje veliko. 
I ta tri prva između trideset siđoše ka steni k Davidu u pećinu Odolamsku, kad vojska filistejska stajaše u logoru u dolini rafajskoj. 
A David beše onda u gradu, a straža filistejska beše tada u Vitlejemu. 
I David zažele i reče: Ko bi mi doneo vode da pijem iz studenca vitlejemskog što je kod vrata? 
Tada ta trojica prodreše kroz logor filistejski, i zahvatiše vode iz studenca vitlejemskog koji je kod vrata, i donesoše i dadoše Davidu; a David ne hte piti, nego je izli Gospodu. 
I reče: Ne dao mi Bog moj da to učinim! Eda li ću piti krv tih ljudi koji ne mariše za život svoj? Jer je donesoše ne mareći za život svoj. I ne hte je piti. To učiniše ta tri junaka. 
I Avisaj brat Joavov beše prvi između trojice. I on mahnu kopljem svojim na tri stotine, i pobi ih, i proslavi se među trojicom; 
među trojicom beše slavniji od druge dvojice i beše im poglavica; ali one trojice ne stiže. 
Venaja sin Jodajev, sin čoveka junaka iz Kaseila, koji učini velika dela, on pogubi dva junaka moavska, i sišav ubi lava u jami kad beše sneg. 
On ubi i nekog Misirca visokog pet lakata. Imaše Misirac u ruci koplje kao vratilo, a on iziđe na nj sa štapom, i istrže Misircu koplje iz ruke, i ubi ga njegovim kopljem. 
To učini Venaja, sin Jodajev, i bi slavan među ova tri junaka. 
Beše najslavniji između tridesetorice, ali one trojice ne stiže. I David ga postavi nad pratiocima svojim. 
Junaci između vojnika behu: Asailo, brat Joavov, Elhanan, sin Dodov iz Vitlejema, 
Samot Arorarin, Helis Felonjanin, 
Ira sin Ikisov iz Tekuje, Avijezer iz Anatota, 
Sivehaj iz Husata, Ilaj iz Ahoha, 
Maraj iz Netofata, Heled sin Vanin iz Netofata, 
Itaj, sin Rivajev iz Gavaje sinova Venijaminovih, Venaja iz Faratona, 
Uraj od potoka gaskih, Avilo iz Arvata, 
Azmavet iz Varuma, Elijava iz Salvona, 
sinovi Asima Gizonjanina, Jonatan sin Sagijin Araranin, 
Ahijam sin Saharov Araranin, Elifar sin Urov, 
Efer iz Mehirata, Ahija iz Felona, 
Esro Karmilac, Narav sin Esvajev, 
Joilo brat Natanov, Mivar sin Agirijev, 
Selek Amonac, Naraj Viroćanin, koji nošaše oružje Joavu, sinu Serujinom, 
Ira Jetranin, Gariv Jetranin, 
Urija Hetejin, Zavad sin Alajev, 
Adina, sin Sizin od sinova Ruvimovih, poglavar sinova Ruvimovih, i trideset s njim, 
Anan sin Masin, i Josafat iz Mitne, 
Ozija iz Asetrota, Sama i Jehilo sinovi Hotana Aroiranina, 
Jediailo sin Simrijev i Joha brat mu iz Tise, 
Elilo Mavljanin, i Jerivaj i Josavija sinovi Elnamovi, i Jetema Moavac, 
Elilo i Ovid i Jasilo iz Mesovaje. 
