Ioan.
4.
De aceea când Domnul a știut cum au auzit fariseii că Isus a făcut și a botezat mai mulți discipoli decât Ioan, 
(Deși Isus însuși nu boteza, ci discipolii lui), 
A părăsit Iudeea și s-a dus din nou în Galileea. 
Și trebuia să treacă prin Samaria. 
Atunci a ajuns la o cetate a Samariei, numită Sihar, aproape de ținutul pe care Iacob l-a dat fiului său Iosif. 
Și era acolo fântâna lui Iacob. Isus, așadar, fiind obosit de călătorie, s-a așezat astfel la fântână; era cam pe la ora a șasea. 
Atunci a venit o femeie din Samaria să scoată apă. Isus i-a spus: Dă-mi să beau. 
(Fiindcă discipolii lui se duseseră în cetate să cumpere mâncare). 
Atunci femeia din Samaria i-a spus: Cum tu, fiind iudeu, ceri să bei de la mine, care sunt femeie samariteancă? Pentru că iudeii nu au legături cu samaritenii. 
Isus a răspuns și i-a zis: Dacă ai fi cunoscut darul lui Dumnezeu și cine este cel ce îți spune: Dă-mi să beau, tu i-ai fi cerut și el ți-ar fi dat apă vie. 
Femeia i-a spus: Domnule, nu ai cu ce să scoți apă și fântâna este adâncă; de unde așadar ai apa cea vie? 
Ești tu mai mare decât tatăl nostru Iacob, care ne-a dat fântâna și a băut din ea el însuși și copiii lui și vitele lui? 
Isus a răspuns și i-a zis: Oricine bea din apa aceasta, va înseta din nou. 
Dar oricine bea din apa ce i-o voi da eu, nicidecum nu va mai înseta niciodată; dar apa ce i-o voi da, va fi în el o fântână de apă, țâșnind în viață veșnică. 
Femeia i-a spus: Domnule, dă-mi această apă, ca nici să nu mai însetez, nici să nu mai vin aici să scot. 
Isus i-a spus: Du-te, cheamă pe soțul tău și vino aici. 
Femeia a răspuns și a zis: Nu am soț. Isus i-a spus: Bine ai zis: Nu am soț; 
Pentru că cinci soți ai avut și acela pe care îl ai acum nu este soțul tău; în aceasta ai spus adevărat. 
Femeia i-a spus: Domnule, îmi dau seama că ești profet. 
Părinții noștri s-au închinat pe acest munte; și voi spuneți că în Ierusalim este locul unde ar trebui să se închine oamenii. 
Isus i-a spus: Femeie, crede-mă, vine timpul, când nici pe muntele acesta, nici chiar în Ierusalim, nu vă veți închina Tatălui. 
Voi vă închinați la ceea ce nu știți, noi știm la ce ne închinăm; fiindcă salvarea este de la iudei. 
Dar vine timpul și acum este, când adevărații închinători se vor închina Tatălui în duh și în adevăr; fiindcă Tatăl caută astfel de oameni să i se închine. 
Dumnezeu este un Duh; și cei ce i se închină, trebuie să i se închine în duh și în adevăr. 
Femeia i-a spus: Știu că vine Mesia, care se numește Cristos; când va veni el, ne va spune toate lucrurile. 
Isus i-a spus: Eu, cel care vorbește cu tine, sunt acela. 
Și la aceasta, au venit discipolii lui și se minunau că vorbea cu femeia, totuși nimeni nu a spus: Ce cauți? Sau: De ce vorbești cu ea? 
Atunci femeia și-a lăsat vasul și s-a dus în cetate și le-a spus oamenilor: 
Veniți să vedeți un om care mi-a spus toate câte le-am făcut; nu cumva acesta este Cristosul? 
Atunci ei au ieșit din cetate și au venit la el. 
Între timp discipolii lui îl rugau, spunând: Rabi, mănâncă. 
Dar el le-a spus: Eu am de mâncat o mâncare pe care voi nu o cunoașteți. 
De aceea discipolii spuneau unul altuia: I-a adus cineva să mănânce? 
Isus le spune: Mâncarea mea este să fac voia celui ce m-a trimis și să împlinesc lucrarea lui. 
Nu spuneți voi: Mai sunt încă patru luni și vine secerișul? Iată, vă spun: Ridicați-vă ochii și priviți câmpiile, pentru că sunt albe, gata pentru seceriș. 
Și cel ce seceră primește plată și adună rod pentru viață eternă; pentru ca deopotrivă cel ce seamănă și cel ce seceră să se bucure împreună. 
Și în aceasta este adevărat acel cuvânt: Unul seamănă și altul seceră. 
Eu v-am trimis să secerați unde nu ați muncit; alții au muncit și voi ați intrat în munca lor. 
Și mulți samariteni din acea cetate au crezut în el pentru cuvântul femeii, care aducea mărturie: Mi le-a spus pe toate câte le-am făcut. 
De aceea când au venit samaritenii la el, l-au implorat să rămână cu ei; și a rămas acolo două zile. 
Și mai mulți au crezut din cauza propriului său cuvânt, 
Și spuneau femeii: Acum credem, nu din cauza vorbirii tale, ci fiindcă l-am auzit noi înșine și știm că acesta este în adevăr Cristosul, Salvatorul lumii. 
Iar după cele două zile a plecat de acolo și s-a dus în Galileea. 
Fiindcă Isus însuși a adus mărturie că un profet nu are onoare în propria lui patrie. 
Atunci, când a intrat în Galileea, galileenii l-au primit, văzând toate câte le făcuse la Ierusalim, la sărbătoare; fiindcă și ei merseseră la sărbătoare. 
Atunci Isus a venit din nou în Cana Galileii, unde a făcut apa vin. Și era un anume nobil, al cărui fiu era bolnav în Capernaum. 
Când a auzit el că Isus a venit din Iudeea în Galileea, s-a dus la el și l-a implorat să coboare și să îi vindece fiul, fiindcă era pe moarte. 
Atunci Isus i-a spus: Dacă nu vedeți semne și minuni, nicidecum nu veți crede. 
Nobilul i-a spus: Coboară domnule, altfel copilul meu moare. 
Isus i-a spus: Du-te, fiul tău trăiește. Și omul a crezut cuvântul pe care i l-a spus Isus și s-a dus. 
Și pe când el cobora, l-au întâlnit robii lui și i-au spus, zicând: Fiul tău trăiește. 
Atunci i-a întrebat de ora în care a început să îi fie mai bine. Și i-au spus: Ieri, în ora a șaptea, l-a lăsat febra. 
Astfel, tatăl a cunoscut că era chiar ora aceea în care îi zisese Isus: Fiul tău trăiește. Și a crezut el însuși și toată casa lui. 
Acesta este iarăși al doilea miracol pe care l-a făcut Isus, după ce a plecat din Iudeea în Galileea. 
