Luca.
2.
Dar s-a întâmplat, în acele zile, că a ieșit un decret de la Cezar Augustus ca toată lumea să fie impozitată. 
(Această impozitare s-a făcut prima dată când Quirinius era guvernator al Siriei.) 
Și toți se duceau pentru impozitare, fiecare în propria lui cetate. 
Iar Iosif s-a urcat și el din Galileea, din cetatea Nazaret, în Iudeea, la cetatea lui David care se numește Betleem; (pentru că era din casa și din genealogia lui David); 
Pentru impozitare împreună cu Maria, soția lui logodită, ea fiind înaintată în sarcină. 
Și s-a întâmplat că, pe când erau ei acolo, au fost împlinite zilele când trebuia să nască. 
Și a născut pe fiul ei întâiul născut și l-a înfășat în scutece și l-a pus în iesle, pentru că nu era loc pentru ei în casa de oaspeți. 
Și în același ținut erau niște păstori care stăteau în câmp și făceau de pază, noaptea, împrejurul turmei lor. 
Și iată, îngerul Domnului a venit peste ei și gloria Domnului a strălucit împrejurul lor; iar ei s-au înfricoșat foarte tare. 
Și îngerul le-a spus: Nu vă temeți; căci, iată, vă aduc veștile bune ale marii bucurii care va fi pentru tot poporul. 
Pentru că în cetatea lui David vi s-a născut astăzi un Salvator, care este Cristos Domnul. 
Și pentru voi acesta va fi semnul: veți găsi pruncul înfășat și culcat în iesle. 
Și dintr-odată a fost cu îngerul o mulțime de oștire cerească, lăudând pe Dumnezeu și spunând: 
Glorie lui Dumnezeu în cele preaînalte și pace pe pământ, bunăvoință față de oameni. 
Și s-a întâmplat, pe când îngerii plecau de la ei în cer, că păstorii au spus unii către alții: Să mergem acum până la Betleem și să vedem acest lucru care s-a întâmplat, pe care Domnul ni l-a făcut cunoscut. 
Și au venit în grabă și au găsit pe Maria și pe Iosif și pruncul culcat în iesle. 
Iar după ce l-au văzut, au răspândit vorba ce li s-a zis despre acest copil. 
Și toți cei ce au auzit, s-au minunat despre cele ce le spuneau păstorii. 
Dar Maria păstra toate aceste lucruri și cugeta în inima ei. 
Și păstorii s-au întors, glorificând și lăudând pe Dumnezeu pentru toate cele ce auziseră și văzuseră, așa cum li se spusese. 
Și când s-au împlinit opt zile pentru circumcizia copilului, i-au pus numele ISUS, care a fost dat de înger înainte ca ea să fi rămas însărcinată cu el în pântece. 
Și după ce s-au împlinit zilele curățirii ei, conform legii lui Moise, l-au adus la Ierusalim, ca să îl înfățișeze Domnului; 
(Așa cum este scris în legea Domnului: Fiecare parte bărbătească ce deschide pântecele, va fi chemat sfânt pentru Domnul); 
Și să ofere un sacrificiu conform cu ce este spus în legea Domnului: O pereche de turturele sau doi pui de porumbel. 
Și, iată, era un om în Ierusalim al cărui nume era Simeon; și acest om era drept și pios, așteptând mângâierea lui Israel; și Duhul Sfânt era peste el. 
Și i-a fost revelat de Duhul Sfânt, că nu va vedea moartea înainte să fi văzut pe Cristosul Domnului. 
Și a venit prin Duhul în templu; și când părinții au adus înăuntru pe copilul Isus, să facă pentru el după obiceiul legii, 
Atunci, el l-a luat în brațele sale și a binecuvântat pe Dumnezeu și a spus: 
Doamne, acum îl lași pe robul tău să plece în pace, conform cuvântului tău: 
Pentru că ochii mei au văzut salvarea ta, 
Pe care ai pregătit-o înaintea feței tuturor popoarelor, 
O lumină să lumineze neamurile și gloria poporului tău Israel. 
Și Iosif și mama lui s-au minunat de cele spuse despre el. 
Și Simeon i-a binecuvântat și i-a spus Mariei, mama lui: Iată, acest copil este pus pentru prăbușirea și ridicarea multora în Israel; și să fie un semn împotriva căruia se va vorbi; 
(Da, o sabie va trece chiar prin sufletul tău), ca să fie revelate gândurile din multe inimi. 
Și era Ana, o profetesă, fata lui Fanuel, din tribul lui Așer; ea era foarte înaintată în vârstă și trăise cu un soț șapte ani după fecioria ei; 
Și ea fusese văduvă timp de aproape optzeci și patru de ani, care nu se depărta de templu; ci servea cu posturi și rugăciuni noapte și zi. 
Și, venind ea în acel moment, a adus mulțumiri la fel Domnului și a vorbit despre el tuturor celor ce așteptau răscumpărarea în Ierusalim. 
Și, după ce au îndeplinit toate conform legii Domnului, s-au întors în Galileea, în cetatea lor, Nazaret. 
Iar copilul creștea și se întărea în duh, umplut cu înțelepciune; și harul lui Dumnezeu era peste el. 
Și părinții lui se duceau la Ierusalim în fiecare an, la sărbătoarea paștelui. 
Și când el avea doisprezece ani, au urcat la Ierusalim, după obiceiul sărbătorii. 
Și după ce au împlinit zilele, pe când se întorceau ei, copilul Isus a rămas în Ierusalim; și Iosif și mama lui nu au știut. 
Iar ei, presupunând că el este printre călători, au mers cale de o zi; și l-au căutat printre rude și cunoscuți. 
Și negăsindu-l, s-au întors înapoi la Ierusalim, căutându-l. 
Și s-a întâmplat, că după trei zile l-au găsit în templu, șezând în mijlocul învățătorilor, deopotrivă ascultându-i și punându-le întrebări. 
Și toți care îl auzeau, erau înmărmuriți de înțelegerea și răspunsurile lui. 
Și când l-au văzut, au fost uimiți și mama lui i-a spus: Fiule, de ce te-ai purtat astfel cu noi? Iată, tatăl tău și cu mine te-am căutat, mâhnindu-ne. 
Și le-a spus: Cum se face că m-ați căutat? Nu știați că trebuie să fiu în cele ale Tatălui meu? 
Și ei nu au înțeles vorba pe care le-o spusese. 
Și a coborât cu ei și a venit la Nazaret și le era supus; dar mama lui păstra toate aceste cuvinte în inima ei. 
Și Isus creștea în înțelepciune și în statură și în favoare față de Dumnezeu și de oameni. 
