Cântarea lui Solomon.
3.
Noaptea, în patul meu, l-am căutat pe cel pe care sufletul meu îl iubeşte; l-am căutat dar nu l-am găsit. 
Mă voi ridica acum şi voi cutreiera cetatea pe străzi; şi pe căile largi îl voi căuta pe cel pe care sufletul meu îl iubeşte; l-am căutat, dar nu l-am găsit. 
Paznicii care cutreieră cetatea m-au găsit; lor le-am spus: L-aţi văzut pe cel pe care îl iubeşte sufletul meu? 
Am trecut doar puţin de ei şi l-am găsit pe cel pe care îl iubeşte sufletul meu; l-am apucat şi nu l-am lăsat să plece, până când nu l-am adus în casa mamei mele şi în camera celei care m-a conceput. 
Vă conjur, fiice ale Ierusalimului, pe căprioarele şi pe cerboaicele câmpului, nu stârniţi, nici nu treziţi iubirea mea, până când îi place lui. 
Cine este acesta care vine din pustie ca nişte coloane de fum, parfumat cu mir şi tămâie, cu toate fardurile comerciantului? 
Iată, patul lui, care este al lui Solomon; şaizeci de viteji sunt în jurul lui, dintre cei viteji din Israel. 
Ei toţi sunt înarmaţi cu săbii, fiind deprinşi la război; fiecare bărbat îşi are sabia la coapsă, de teama din noapte. 
Împăratul Solomon şi-a făcut un car din lemnul Libanului. 
El i-a făcut stâlpii din argint, baza lui din aur, acoperitoarea lui din purpură, mijlocul lui fiind ţesut cu iubire, pentru fiicele Ierusalimului. 
Mergeţi înainte, fiice ale Sionului, şi priviți-l pe împăratul Solomon cu coroana cu care mama lui l-a încoronat în ziua logodirilor lui şi în ziua veseliei inimii lui. 
