Evrei.
3.
De aceea, frați sfinți, părtași ai chemării cerești, luați aminte la Apostolul și Marele Preot al mărturisirii noastre, Cristos Isus, 
Care a fost credincios celui ce l-a rânduit, așa cum și Moise a fost credincios în toată casa lui. 
Fiindcă acesta a fost considerat demn de mai multă glorie decât Moise, întrucât cel ce a zidit casa are o mai mare onoare decât casa. 
Căci fiecare casă este zidită de cineva, dar cel ce zidește toate este Dumnezeu. 
Și Moise, într-adevăr, a fost credincios în toată casa lui ca servitor, pentru mărturia acelor lucruri ce urmau să fie vorbite după aceea; 
Dar Cristos ca fiu peste propria lui casă; a cărui casă suntem noi, dacă neclintit ținem strâns cutezanța și bucuria speranței, până la sfârșit. 
De aceea, (așa cum spune Duhul Sfânt: Astăzi, dacă veți auzi vocea lui, 
Nu vă împietriți inimile, ca în răzvrătire, în ziua ispitirii în pustie, 
Când părinții voștri m-au ispitit, m-au încercat și au văzut faptele mele patruzeci de ani. 
De aceea m-am mâhnit pe această generație și am spus: Ei totdeauna se rătăcesc în inima lor și nu au cunoscut căile mele. 
Așa că am jurat în furia mea: Nu vor intra în odihna mea). 
Luați seama, fraților, ca nu cumva să fie în vreunul dintre voi o inimă rea a necredinței, pentru a se îndepărta de Dumnezeul cel viu. 
Ci îndemnați-vă zilnic unii pe alții, cât timp se spune: Astăzi, ca nu cumva să fie vreunul dintre voi împietrit prin înșelătoria păcatului. 
Fiindcă suntem făcuți părtași ai lui Cristos, dacă ținem strâns începutul încrederii noastre neclintit până la sfârșit; 
Deoarece se spune: Astăzi, dacă veți auzi vocea lui, nu vă împietriți inimile ca în răzvrătire. 
Fiindcă unii, după ce au auzit, s-au răzvrătit; însă nu toți care au ieșit din Egipt, prin Moise. 
Dar pe cine s-a mâhnit el patruzeci de ani? Nu pe cei ce au păcătuit, ale căror trupuri moarte au căzut în pustie? 
Și cui a jurat el că nu vor intra în odihna lui, dacă nu celor ce nu au crezut? 
Așadar, vedem că nu au putut să intre din cauza necredinței. 
