Iov.
21.
Dar Iov a răspuns și a zis: 
Ascultați cu atenție vorbirea mea și să fie aceasta mângâierile voastre. 
Permiteți-mi să vorbesc; și după ce vorbesc să batjocoriți. 
Cât despre mine, este plângerea mea către om? Și dacă ar fi așa, de ce să nu fie duhul meu tulburat? 
Însemnați-mă și uimiți-vă și puneți-vă mâna la gură. 
Chiar când îmi amintesc, mă tem, și un tremur cuprinde carnea mea. 
Pentru ce trăiesc cei stricați, îmbătrânesc și sunt tari în putere? 
Sămânța lor este întemeiată, înaintea feței lor împreună cu ei și urmașii lor înaintea ochilor lor. 
Casele lor sunt ferite de teamă, iar toiagul lui Dumnezeu nu este asupra lor. 
Taurul lor prăsește și nu dă greș; vaca lor fată și nu își leapădă vițelul. 
Ei își trimit înainte micuții asemenea unei turme și copiii lor dansează. 
Iau tamburina și harpa și se bucură la sunetul instrumentului de suflat. 
Își petrec zilele în bogăție și într-o clipă coboară în mormânt. 
De aceea ei îi spun lui Dumnezeu: Pleacă de la noi, căci nu dorim cunoașterea căilor tale. 
Ce este cel Atotputernic să îi servim? Și ce folos avem dacă ne rugăm lui? 
Iată, binele lor nu este în mâna lor; sfatul celor stricați este departe de mine. 
Cât de des se stinge candela celor stricați! Și cât de des vine nimicirea lor peste ei! Dumnezeu împarte întristări în mânia lui. 
Ei sunt ca miriștea înaintea vântului și ca pleava pe care furtuna o poartă departe. 
Dumnezeu îngrămădește nelegiuirea lui pentru copiii lui; îl răsplătește și el o va ști. 
Ochii lui vor vedea nimicirea lui și va bea din furia celui Atotputernic. 
Căci ce plăcere are el în casa lui după el, când numărul lunilor sale este tăiat în mijlocul lor? 
Va învăța cineva pe Dumnezeu cunoaștere, văzând că el judecă pe cei înălțați? 
Unul moare în deplinătatea tăriei sale, fiind întru-totul tihnit și în pace. 
Sânii lui sunt plini de lapte și oasele lui sunt îmbibate cu măduvă. 
Și un altul moare în amărăciunea sufletului său și niciodată nu mănâncă cu plăcere. 
Ei se vor culca toți în țărână și viermii îi vor acoperi. 
Iată, eu cunosc gândurile voastre și planurile pe care voi pe nedrept vi le închipuiți împotriva mea. 
Pentru că spuneți: Unde este casa prințului? Și unde sunt locurile de locuit ale celor stricați? 
Nu ați întrebat pe cei ce merg pe cale? Și nu știți semnele lor, 
Că cel stricat este rezervat zilei nimicirii? Vor fi duși înainte până la ziua furiei. 
Cine va declara calea sa feței lui? Și cine îi va răsplăti pentru ce a făcut? 
Totuși el va fi adus la groapă și va rămâne în mormânt. 
Brazdele văii îi vor fi dulci și fiecare om va urma după el, așa ca nenumărați înainte de el. 
Cum dar mă mângâiați în zadar, văzând că în răspunsurile voastre rămâne falsitate? 
