אִיּוֹב.
4.
ויען אליפז התימני ויאמר׃ 
הנסה דבר אליך תלאה ועצר במלין מי יוכל׃ 
הנה יסרת רבים וידים רפות תחזק׃ 
כושל יקימון מליך וברכים כרעות תאמץ׃ 
כי עתה תבוא אליך ותלא תגע עדיך ותבהל׃ 
הלא יראתך כסלתך תקותך ותם דרכיך׃ 
זכר נא מי הוא נקי אבד ואיפה ישרים נכחדו׃ 
כאשר ראיתי חרשי און וזרעי עמל יקצרהו׃ 
מנשמת אלוה יאבדו ומרוח אפו יכלו׃ 
שאגת אריה וקול שחל ושני כפירים נתעו׃ 
ליש אבד מבלי טרף ובני לביא יתפרדו׃ 
ואלי דבר יגנב ותקח אזני שמץ מנהו׃ 
בשעפים מחזינות לילה בנפל תרדמה על אנשים׃ 
פחד קראני ורעדה ורב עצמותי הפחיד׃ 
ורוח על פני יחלף תסמר שערת בשרי׃ 
יעמד ולא אכיר מראהו תמונה לנגד עיני דממה וקול אשמע׃ 
האנוש מאלוה יצדק אם מעשהו יטהר גבר׃ 
הן בעבדיו לא יאמין ובמלאכיו ישים תהלה׃ 
אף שכני בתי חמר אשר בעפר יסודם ידכאום לפני עש׃ 
מבקר לערב יכתו מבלי משים לנצח יאבדו׃ 
הלא נסע יתרם בם ימותו ולא בחכמה׃ 
