תְהִלִּים.
50.
מזמור לאסף אל אלהים יהוה דבר ויקרא ארץ ממזרח שמש עד מבאו׃ 
מציון מכלל יפי אלהים הופיע׃ 
יבא אלהינו ואל יחרש אש לפניו תאכל וסביביו נשערה מאד׃ 
יקרא אל השמים מעל ואל הארץ לדין עמו׃ 
אספו לי חסידי כרתי בריתי עלי זבח׃ 
ויגידו שמים צדקו כי אלהים שפט הוא סלה׃ 
שמעה עמי ואדברה ישראל ואעידה בך אלהים אלהיך אנכי׃ 
לא על זבחיך אוכיחך ועולתיך לנגדי תמיד׃ 
לא אקח מביתך פר ממכלאתיך עתודים׃ 
כי לי כל חיתו יער בהמות בהררי אלף׃ 
ידעתי כל עוף הרים וזיז שדי עמדי׃ 
אם ארעב לא אמר לך כי לי תבל ומלאה׃ 
האוכל בשר אבירים ודם עתודים אשתה׃ 
זבח לאלהים תודה ושלם לעליון נדריך׃ 
וקראני ביום צרה אחלצך ותכבדני׃ 
ולרשע אמר אלהים מה לך לספר חקי ותשא בריתי עלי פיך׃ 
ואתה שנאת מוסר ותשלך דברי אחריך׃ 
אם ראית גנב ותרץ עמו ועם מנאפים חלקך׃ 
פיך שלחת ברעה ולשונך תצמיד מרמה׃ 
תשב באחיך תדבר בבן אמך תתן דפי׃ 
אלה עשית והחרשתי דמית היות אהיה כמוך אוכיחך ואערכה לעיניך׃ 
בינו נא זאת שכחי אלוה פן אטרף ואין מציל׃ 
זבח תודה יכבדנני ושם דרך אראנו בישע אלהים׃ 
