יְשַׁעְיָהוּ.
64.
לוא קרעת שמים ירדת מפניך הרים נזלו׃ 
כקדח אש המסים מים תבעה אש להודיע שמך לצריך מפניך גוים ירגזו׃ 
בעשותך נוראות לא נקוה ירדת מפניך הרים נזלו׃ 
ומעולם לא שמעו לא האזינו עין לא ראתה אלהים זולתך יעשה למחכה לו׃ 
פגעת את שש ועשה צדק בדרכיך יזכרוך הן אתה קצפת ונחטא בהם עולם ונושע׃ 
ונהי כטמא כלנו וכבגד עדים כל צדקתינו ונבל כעלה כלנו ועוננו כרוח ישאנו׃ 
ואין קורא בשמך מתעורר להחזיק בך כי הסתרת פניך ממנו ותמוגנו ביד עוננו׃ 
ועתה יהוה אבינו אתה אנחנו החמר ואתה יצרנו ומעשה ידך כלנו׃ 
אל תקצף יהוה עד מאד ואל לעד תזכר עון הן הבט נא עמך כלנו׃ 
ערי קדשך היו מדבר ציון מדבר היתה ירושלם שממה׃ 
בית קדשנו ותפארתנו אשר הללוך אבתינו היה לשרפת אש וכל מחמדינו היה לחרבה׃ 
העל אלה תתאפק יהוה תחשה ותעננו עד מאד׃ 
