תְהִלִּים.
132.
שיר המעלות זכור יהוה לדוד את כל ענותו׃ 
אשר נשבע ליהוה נדר לאביר יעקב׃ 
אם אבא באהל ביתי אם אעלה על ערש יצועי׃ 
אם אתן שנת לעיני לעפעפי תנומה׃ 
עד אמצא מקום ליהוה משכנות לאביר יעקב׃ 
הנה שמענוה באפרתה מצאנוה בשדי יער׃ 
נבואה למשכנותיו נשתחוה להדם רגליו׃ 
קומה יהוה למנוחתך אתה וארון עזך׃ 
כהניך ילבשו צדק וחסידיך ירננו׃ 
בעבור דוד עבדך אל תשב פני משיחך׃ 
נשבע יהוה לדוד אמת לא ישוב ממנה מפרי בטנך אשית לכסא לך׃ 
אם ישמרו בניך בריתי ועדתי זו אלמדם גם בניהם עדי עד ישבו לכסא לך׃ 
כי בחר יהוה בציון אוה למושב לו׃ 
זאת מנוחתי עדי עד פה אשב כי אותיה׃ 
צידה ברך אברך אביוניה אשביע לחם׃ 
וכהניה אלביש ישע וחסידיה רנן ירננו׃ 
שם אצמיח קרן לדוד ערכתי נר למשיחי׃ 
אויביו אלביש בשת ועליו יציץ נזרו׃ 
