אִיּוֹב.
10.
נקטה נפשי בחיי אעזבה עלי שיחי אדברה במר נפשי׃ 
אמר אל אלוה אל תרשיעני הודיעני על מה תריבני׃ 
הטוב לך כי תעשק כי תמאס יגיע כפיך ועל עצת רשעים הופעת׃ 
העיני בשר לך אם כראות אנוש תראה׃ 
הכימי אנוש ימיך אם שנותיך כימי גבר׃ 
כי תבקש לעוני ולחטאתי תדרוש׃ 
על דעתך כי לא ארשע ואין מידך מציל׃ 
ידיך עצבוני ויעשוני יחד סביב ותבלעני׃ 
זכר נא כי כחמר עשיתני ואל עפר תשיבני׃ 
הלא כחלב תתיכני וכגבנה תקפיאני׃ 
עור ובשר תלבישני ובעצמות וגידים תסככני׃ 
חיים וחסד עשית עמדי ופקדתך שמרה רוחי׃ 
ואלה צפנת בלבבך ידעתי כי זאת עמך׃ 
אם חטאתי ושמרתני ומעוני לא תנקני׃ 
אם רשעתי אללי לי וצדקתי לא אשא ראשי שבע קלון וראה עניי׃ 
ויגאה כשחל תצודני ותשב תתפלא בי׃ 
תחדש עדיך נגדי ותרב כעשך עמדי חליפות וצבא עמי׃ 
ולמה מרחם הצאתני אגוע ועין לא תראני׃ 
כאשר לא הייתי אהיה מבטן לקבר אובל׃ 
הלא מעט ימי יחדל ישית ממני ואבליגה מעט׃ 
בטרם אלך ולא אשוב אל ארץ חשך וצלמות׃ 
ארץ עפתה כמו אפל צלמות ולא סדרים ותפע כמו אפל׃ 
