ESAJAS.
63.
Hvem kommer der fra Edom, i Højrøde Klæder fra Bozra, han i det bølgende Klædebon, stolt i sin vældige Kraft? “Det er mig, som taler i Retfærd, vældig til at frelse!” 
Hvorfor er dit Klædebon rødt, dine Klæder som en Persetræders? 
“Jeg trådte Vinpersen ene, af Folkeslagene var ingen med mig; jeg trådte dem i min Vrede, tramped dem i min Harme; da sprøjted deres Blod på mine Klæder, jeg tilsøled hele min Klædning. 
Thi til Hævnens Dag stod min Hu, mit Genløsningsår var kommet. 
Jeg spejded, men ingen hjalp til, jeg studsed, men ingen stod mig bi. Da kom min Arm mig til Hjælp, og min Harme, den stod mig bi; 
jeg søndertrådte Folkeslag i Vrede, i Harme knuste jeg dem, deres Blod lod jeg strømme til Jorden.” 
Jeg vil synge om HERRENS Nåde, kvæde hans Pris, efter alt, hvad HERREN har gjort os, huld imod Israels Hus, gjort os efter sin Miskundhed, sin Nådes Fylde. 
Han sagde: “De er jo mit Folk, de er Børn, som ej sviger.” Og en Frelser blev han for dem 
i al deres Trængsel; intet Bud, ingen Engel, hans Åsyn frelste dem. I sin Kærlighed og Skånsel genløste han dem, han løfted og bar dem alle Fortidens Dage. 
Men de stred imod og bedrøved hans hellige Ånd; så blev han deres Fjende, han kæmped imod dem. 
Da tænkte hans Folk på gamle Dage, på Moses: “Hvor er han, som drog sit Småkvægs Hyrde op af Vandet? Hvor er han, som lagde sin hellige Ånd i hans Hjerte, 
lod vandre sin herlige Arm ved Moses' højre, kløvede Vandet for dem og vandt et evigt Navn, 
førte dem gennem Dybet som en Hest på Steppen? 
Som Kvæg, der går ned i dalen, snubled de ikke. Dem ledte HERRENS Ånd. Således ledte du dit Folk for at vinde dig et herligt Navn.” 
Sku ned fra Himlen, se ud fra din hellige, herlige Bolig! Hvor er din Nidkærhed og Vælde, dit svulmende Hjerte, din Medynk? Hold dig ikke tilbage, 
du, som dog er vor Fader. Thi Abraham ved ej af os, Israel kendes ej ved os, men du er vor Fader, HERRE, “vor Genløser” hed du fra Evighed. 
Hvi leder du os vild fra dine Veje, HERRE, forhærder vort Hjerte mod din Frygt? Vend tilbage for dine Tjeneres, din Arvelods Stammers Skyld! 
Hvi har gudløse trådt i din Helligdom, vore Fjender nedtrampet dit Tempel? 
Vi er som dem, du aldrig har styret, over hvem dit Navn ej er nævnt. 
