SALME.
64.
Til Sangmesteren. En Salme af David. 
Hør, o Gud, min røst, når jeg klager, skærm mit Liv mod den rædsomme Fjende; 
skjul mig for Ugerningsmændenes Råd, for Udådsmændenes travle Hob, 
der hvæsser Tungen som Sværd, lægger giftige Ord på Buen 
for i Løn at ramme den skyldfri, ramme ham brat og uset. 
Ihærdigt lægger de onde Råd, skryder af, at de lægger Snarer, siger: “Hvem skulde se os?” 
De udtænker onde Gerninger, fuldfører en gennemtænkt Tanke - og Menneskets Indre og Hjerte er dybt. 
Da rammer Gud dem med en Pil, af Slaget rammes de brat; 
han styrter dem for deres Tunges Skyld. Enhver, som ser dem, ryster på Hovedet; 
alle Mennesker frygter, forkynder, hvad Gud har gjort, og fatter hans Hænders Gerning; 
de retfærdige glædes i HERREN og lider på ham, de oprigtige af Hjertet jubler til Hobe! 
