2 MOSEBOG.
12.
Derpå talede HERREN til Moses og Aron i Ægypten og sagde: 
“Denne Måned skal hos eder være Begyndelsesmåneden, den skal hos eder være den første af Årets Måneder. 
Tal til hele Israels Menighed og sig: På den tiende Dag i denne Måned skal hver Familiefader tage et Lam, et Lam for hver Familie. 
Og dersom en Familie er for lille til et Lam, skal han sammen med sin nærmeste Nabo tage et Lam, svarende til Personernes Antal; hvor mange der skal være om et Lam, skal I beregne efter. hvad hver enkelt kan spise. 
Det skal være et lydefrit, årgammelt Handyr, og I kan tage det enten blandt Fårene eller Gederne. 
I skal have det gående til den fjortende Dag i denne Måned, og hele Israels Menigheds Forsamling skal slagte det ved Aftenstid. 
Og de skal tage noget af Blodet og stryge det på de to Dørstolper og Overliggeren i de Huse, hvor I spiser det. 
I skal spise Kødet samme Nat, stegt over Ilden, og I skal spise usyret Brød og bitre Urter dertil. 
I må ikke spise noget deraf råt eller kogt i Vand, men kun stegt over Ilden, og Hoved, Ben og Indmad må ikke være skilt fra. 
I må intet levne deraf til næste Morgen, men hvad der bliver tilovers deraf til næste Morgen, skal I brænde. 
Og når I spiser det, skal I have Bælte om Lænden, Sko på Fødderne og Stav i Hånden, og I skal spise det i største Hast. Det er Påske for HERREN. 
I denne Nat vil jeg drage igennem Ægypten og ihjelslå alt det førstefødte i Ægypten både blandt Folk og Fæ; og over alle Ægyptens Guder vil jeg holde Dom. Jeg er HERREN! 
Men for eder skal Blodet på Husene, hvor I er, tjene som Tegn, og jeg vil se Blodet og gå eder forbi*; intet ødelæggende Slag skal ramme eder, når jeg slår Ægypten. { *Påske og “Forbigang” samme Ord på hebr. } 
Denne Dag skal være eder en Mindedag, og I skal fejre den som en Højtid for HERREN, Slægt efter Slægt; som en evig gyldig Ordning skal I fejre den. 
I syv Dage skal I spise usyret Brød. Straks den første Dag skal I skaffe al Surdej bort af eders Huse; thi hver den, som spiser noget syret fra den første til den syvende Dag, det Menneske skal udryddes af Israel. 
På den første dag skal I holde Højtidsstævne og ligeledes på den syvende Dag. Intet Arbejde må udføres på dem; kun det, enhver behøver til Føde, det og intet andet må I tilberede. 
I skal holde det usyrede Brøds Højtid, thi på denne selv samme Dag førte jeg eders Hærskarer ud af Ægypten, derfor skal I højtideligholde denne Dag i alle kommende Slægtled som en evig gyldig Ordning. 
På den fjortende Dag i den første Måned om Aftenen skal I spise usyret Brød og vedblive dermed indtil Månedens en og tyvende Dag om Aftenen. 
I syv Dage må der ikke findes Surdej i eders Huse, thi hver den, som spiser noget syret, det Menneske skal udryddes af Israels Menighed, de fremmede så vel som de indfødte i Landet. 
I må ikke nyde noget som helst syret; hvor I end bor, skal I spise usyret Brød.” 
Da kaldte Moses alle Israels Ældste sammen og sagde til dem: “Gå ud og hent eder Småkvæg til eders Familier og slagt Påskeofferet; 
og tag eder Ysopkoste, dyp dem i Blodet i Fadet og stryg noget deraf på Overliggeren og de to Dørstolper; og ingen af eder må gå ud af sin Husdør før i Morgen. 
Thi HERREN vil gå omkring og slå Ægypterne, og når han da ser Blodet på Overliggeren og de to Dørstolper, vil han gå Døren forbi og ikke give Ødelæggeren Adgang til eders Huse for at slå eder. 
Dette skal I varetage som en Anordning, der gælder for dig og dine Børn til evig Tid. 
Og når I kommer til det Land, HERREN vil give eder, således som han har forjættet, så skal I overholde denne Skik. 
Når da eders Børn spørger eder: Hvad betyder den Skik, I der har? 
så skal I svare: Det er Påskeoffer for HERREN, fordi han gik Israelitternes Huse forbi i Ægypten, dengang han slog Ægypterne, men lod vore Huse urørte!” Da bøjede Folket sig og tilbad. 
Og Israelitterne gik hen og gjorde, som HERREN havde pålagt Moses og Aron. 
Men ved Midnatstid ihjelslog HERREN alle de førstefødte i Ægypten lige fra Faraos førstefødte, der skulde arve hans Trone, til den førstefødte hos Fangen, der sad i Fangehullet, og alt det førstefødte af Kvæget. 
Da stod Farao op om Natten tillige med alle sine Tjenere og alle Ægypterne, og der lød et højt Klageskrig i Ægypten, thi der var intet Hus, hvor der ikke fandtes en død. 
Og han lod Moses og Aron kalde om Natten og sagde: “Bryd op og drag bort fra mit Folk, I selv og alle Israelitterne, og drag ud og dyrk HERREN, som I har forlangt. 
Tag også eders Småkvæg og Hornkvæg med, som I har forlangt, og drag bort; og bed også om Velsignelse for mig!” 
Og Ægypterne trængte på Folket for at påskynde deres Afrejse fra Landet, thi de sagde: “Vi mister alle Livet!” 
Og Folket tog deres Dej med sig, før den var syret, og de bar Dejtrugene på Skulderen, indsvøbte i deres Kapper. 
Men Israelitterne havde gjort, som Moses havde sagt, og bedt Ægypterne om Sølv og Guldsmykker og om Klæder; 
og HERREN havde stemt Ægypterne gunstigt mod Folket, så de havde givet dem, hvad de bad om. Således tog de Bytte fra Ægypterne. 
Så brød Israelitterne op fra Ra'meses til Sukkot, henved 600.000 Mand til Fods foruden Kvinder og Børn. 
Desuden fulgte en stor Hob sammenløbet Folk med og dertil Småkvæg og Hornkvæg, en vældig Mængde Kvæg. 
Og af den Dej, de havde bragt med fra Ægypten, bagte de usyret Brød; den var nemlig ikke syret, de var jo drevet ud af Ægypten uden at få Tid til noget; de havde ikke engang tilberedt sig Tæring til Rejsen. 
Den Tid, Israelitterne havde boet i Ægypten, udgjorde 430 År. 
Netop på den Dag da de 430 År var til Ende, drog alle HERRENS Hærskarer ud af Ægypten. 
En Vågenat var det for HERREN, i hvilken han vilde føre dem ud af Ægypten. Den Nat er viet HERREN, en Vågenat for alle Israelitterne, Slægt efter Slægt. 
HERREN sagde til Moses og Aron: “Dette er Ordningen angående Påskelammet: Ingen fremmed må spise deraf. 
Men enhver Træl, der er købt for Penge, må spise deraf, såfremt du har fået ham omskåret. 
Ingen indvandret eller Daglejer* må spise deraf. { *af fremmed Herkomst. } 
Det skal spises i et og samme Hus, og intet af Kødet må bringes ud af Huset; I må ikke sønderbryde dets Ben. 
Hele Israels Menighed skal fejre Påsken. 
Dersom en fremmed bor som Gæst hos dig og vil fejre Påske for HERREN, da skal alle af Mandkøn hos ham omskæres; så må han være med til at fejre den, og han skal være ligestillet med den indfødte i Landet; men ingen uomskåren må spise deraf. 
En og samme Lov skal gælde for den indfødte i Landet og for den fremmede, der bor som Gæst hos eder.” 
Og Israelitterne gjorde, som HERREN havde pålagt Moses og Aron. 
På denne selv samme Dag førte HERREN Israelitterne ud af Ægypten, Hærskare for Hærskare. 
