4 MOSEBOG.
17.
Og HERREN talede til Moses og sagde: 
“Sig til Israelitterne, at Øversterne for Fædrenehusene skal give dig en Stav for hvert Fædrenehus, tolv Stave i alt, og skriv så hver enkelts Navn på hans Stav 
og skriv Arons Navn på Levis Stav, thi hvert Overhoved for Fædrenehusene skal have én Stav. 
Læg dem så ind i Åbenbaringsteltet foran Vidnesbyrdet, der, hvor jeg åbenbarer mig for dig. 
Den Mand, jeg udvælger, hans Stav skal da grønnes; således vil jeg bringe Israelitternes Knurren imod eder til Tavshed, så jeg kan blive fri for den.” 
Moses sagde nu dette til Israelitterne, og alle deres Øverster gav ham en Stav, så der blev en Stav for hver Øverste efter deres Fædrenehuse, tolv Stave i alt, og Arons Stav var imellem Stavene. 
Derpå lagde Moses Stavene hen foran HERRENS Åsyn i Vidnesbyrdets Telt. 
Da Moses næste Dag kom ind i Vidnesbyrdets Telt, se, da var Arons Stav, Staven for Levis Hus, grønnedes; den havde sat Skud, var kommet i Blomst og bar modne Mandler. 
Da tog Moses Stavene bort fra HERRENS Åsyn og bar dem ud til Israelitterne, og de så på dem og tog hver sin Stav. 
Men HERREN sagde til Moses: “Læg Arons Stav tilbage foran Vidnesbyrdet, for at den kan opbevares til Tegn for de genstridige, og gør Ende på deres Knurren, så jeg kan blive fri for den, at de ikke skal dø!” 
Og Moses gjorde som HERREN havde pålagt ham; således gjorde han. 
Men Israelitterne sagde til Moses: “Se, vi omkommer, det er ude med os, det er ude med os alle sammen! 
Enhver, der kommer HERRENS Bolig nær, dør. Skal vi da virkelig omkomme alle sammen?” 
