SALME.
63.
En Salme af David, da han var i Judas Ørken. 
Gud, du er min Gud, dig søger jeg, efter dig tørster min Sjæl, efter dig længes mit Kød i et tørt, vansmægtende, vandløst Land 
(således var det, jeg så dig i Helligdommen) for at skue din Vælde og Ære; 
thi din Nåde er bedre end Liv, mine Læber skal synge din Pris. 
Da vil jeg love dig hele mit Liv, opløfte Hænderne i dit Navn, 
Som med fede Retter mættes min Sjæl, med jublende Læber priser min Mund dig, 
når jeg kommer dig i Hu på mit Leje, i Nattevagterne tænker på dig; 
thi du er blevet min Hjælp, og jeg jubler i dine Vingers Skygge. 
Dig klynger min Sjæl sig til, din højre holder mig fast. 
Forgæves står de mig efter livet, i Jordens Dyb skal de synke, 
gives i Sværdets Vold og vorde Sjakalers Bytte. 
Men Kongen glædes i Gud; enhver, der sværger ved ham, skal juble, thi Løgnernes Mund skal lukkes. 
