ESAJAS.
7.
Og det skete i de Dage da Akaz, Jotams Søn, Uzzijas Sønnesøn, var Konge i Juda, at Kong Rezin af Syrien og Remaljas Søn, kong Peka af Israel, drog op for at angribe Jerusalem, hvad de dog ikke var stærke nok til. 
Da det meldtes Davids Hus, at Syrerne havde lejret sig i Efraim, skjalv hans og hans Folks Hjerte, som Skovens Træer skælver for Vinden. 
Så sagde HERREN til Esajas: “Med din Søn Sjearjasjub* skal du gå Akaz i Møde ved Enden af Øvredammens Vandledning ved Vejen til Blegepladsen { *dvs. en rest opmvender sig. 2 Kong. 18, 17. Es. 36, 2. } 
og sige til ham: Tag dig i Vare og hold dig i Ro! Frygt ikke og lad ikke dit Hjerte ængste sig for disse to rygende Brandstumper, for Rezins og Syriens og Remaljas Søns fnysende Vrede! 
Fordi Syrien, Efraim og Remaljas Søn har lagt onde Råd op imod dig og siger: 
Lad os drage op mod Juda og indjage det Skræk, lad os tilrive os det og gøre Tabeals Søn til Konge der! 
derfor, så siger den Herre HERREN: Det skal ikke lykkes; det skal ikke ske! 
Thi Syriens Hoved er Damaskus, og Damaskus' Hoved er Rezin, og om fem og tresindstyve År er Efraim knust og ikke længer et Folk. 
Og Efraims Hoved er Samaria, og Samarias Hoved er Remaljas Søn. Er I ikke troende, bliver I ikke boende.” 
Fremdeles sagde HERREN til Akaz: 
“Kræv dig et Tegn af HERREN din Gud nede i Dødsriget eller oppe i Himmelen!” 
Men Akaz svarede: “Jeg kræver intet, jeg frister ikke HERREN.” 
Da sagde Esajas: “Hør nu, Davids Hus! Er det eder ikke nok at trætte Mennesker, siden I også trætter min Gud? 
Derfor vil Herren selv give eder et Tegn: Se, Jomfruen* bliver frugtsommelig og føder en Søn, og hun kalder ham Immanuel*. { *Ordet, der her efter den græske Oversettelse er gengivet ved Jomfru, betyder egentlig en ung Kvinde, uden at det i sig selv er afgjort, om hun er gift eller ugift. / **dvs. Gud med os. Es. 8, 8. 10. Matt. 1, 23. Luk. 1, 31. } 
Surmælk og Vildhonning skal være hans Føde, ved den Tid han ved at vrage det onde og vælge det gode; 
thi før Drengen ved at vrage det onde og vælge det gode, skal Landet, for hvis to Konger du gruer, være folketomt. 
Over dig, dit Folk og din Faders Hus vil Herren bringe Dage, hvis Lige ikke har været, siden Efraim rev sig løs fra Juda: Assyrerkongen!” 
På hin Dag skal HERREN fløjte ad Fluerne ved Udløbet af Ægyptens Strømme og ad Bierne i Assyrien; 
og de skal komme og alle til Hobe kaste sig over Dalkløfter og Klipperevner, over hvert Tjørnekrat og hvert Vandingssted. 
På hin Dag afrager Herren med en hinsides Floden* lejet Ragekniv, Assyrerkongen, både Hovedhåret og Kroppens Hår; ja, selv Skægget skraber den af. { *dvs. Eufrat. } 
På hin Dag kan en Mand holde sig en ung Ko og et Par Får; 
og på Grund af den megen Mælk, de giver, skal han spise Surmælk; thi Surmælk og Vildhonning skal enhver, der er tilbage i Landet, spise. 
På hin Dag skal det ske, at hvert et Sted, hvor der nu er tusind Vinstokke, tusind Sekel Sølv værd, skal blive til Torn og Tidsel; 
med Pil og Bue kommer man der, thi hele Landet skal blive til Torn og Tidsel; 
og alle de Bjerge, der nu dyrkes med Hakke, skal man holde sig fra af Frygt for Torn og Tidsel. Det bliver Overdrev for Okser og trædes ned af Får. 
