1 KORINTERNE.
14.
Higer efter Kærligheden, og tragter efter de åndelige Gaver men mest efter at profetere. 
Thi den; som taler i Tunger, taler ikke for Mennesker, men for Gud; thi ingen forstår det, men han taler Hemmeligheder i Ånden. 
Men den, som profeterer, taler Mennesker til Opbyggelse og Formaning og Trøst. 
Den, som taler i Tunger, opbygger sig selv; men den, som profeterer, opbygger en Menighed. 
Men jeg ønsker, at I alle måtte tale i Tunger, men endnu hellere, at I måtte profetere; den, som profeterer, er større end den, som taler i Tunger, med mindre han udlægger det, for at Menigheden kan få Opbyggelse deraf. 
Men nu, Brødre! dersom jeg kommer til eder og taler i Tunger, hvad vil jeg da gavne eder, hvis jeg ikke taler til eder enten ved Åbenbaring eller ved Kundskab, enten ved Profeti eller ved Lære? 
Selv de livløse Ting, som give Lyd, være sig en Fløjte eller en Harpe, når de ikke gøre Skel imellem Tonerne, hvorledes skal man så kunne forstå, hvad der spilles på Fløjten eller Harpen? 
Ja, også når en Basun giver en utydelig Lyd, hvem vil da berede sig til Krig? 
Således også med eder: dersom I ikke ved Tungen fremføre tydelig Tale, hvorledes skal man da kunne forstå det, som tales? I ville jo tale hen i Vejret. 
Der er i Verden, lad os sige, så og så mange Slags Sprog, og der er intet af dem, som ikke har sin Betydning. 
Dersom jeg nu ikke kender Sprogets Betydning, bliver jeg en Barbar* for den, som taler, og den, som taler, bliver en Barbar for mig. { *Fremmed. } 
Således også med eder: når I tragte efter åndelige Gaver, da lad det være til Menighedens Opbyggelse, at I søge at blive rige derpå! 
Derfor, den, som taler i Tunger, han bede om, at han må kunne udlægge det. 
Thi dersom: jeg taler i Tunger og beder, da beder. vel min Ånd, men min Forstand er uden Frugt. 
Hvad da? Jeg vil bede med Ånden, men jeg vil også bede med Forstanden; jeg vil lovsynge med Ånden, men jeg vil også lovsynge med Forstanden. 
Ellers, når du priser Gud i Ånden*, hvorledes vil da den, som indtager den uindviedes Plads, kunne sige sit Amen til din Taksigelse, efterdi han ikke ved, hvad du siger? { *i Tungetalen. } 
Thi vel er din Taksigelse smuk, men den anden opbygges ikke. 
Jeg takker Gud for, at jeg mere end I alle taler i Tunger. 
Men i en Menighed vil jeg hellere tale fem Ord med min Forstand, for at jeg også kan undervise andre, end ti Tusinde Ord i Tunger. 
Brødre! vorder ikke Børn i Forstand, men værer Børn i Ondskab, i Forstand derimod vorder fuldvoksne! 
Der er skrevet i Loven: “Ved Folk med fremmede Tungemål og ved fremmedes Læber vil jeg tale til dette Folk, og de skulle end ikke således høre mig, siger Herren.” 
Således er Tungetalen til et Tegn, ikke for dem, som tro, men for de vantro; men den profetiske Gave er det ikke for de vantro, men for dem, som tro. 
Når altså den hele Menighed kommer sammen, og alle tale i Tunger, men der kommer uindviede eller vantro ind, ville de da ikke sige, at I rase? 
Men dersom alle profetere, og der kommer nogen vantro eller uindviet ind, da overbevises han af alle, han bedømmes af alle, 
hans Hjertes skjulte Tanker åbenbares, og så vil han falde på sit Ansigt og tilbede Gud og forkynde, at Gud er virkelig i eder. 
Hvad da Brødre? Når I komme sammen, da har enhver en Lovsang, en Lære, en Åbenbaring, en Tungetale, en Udlægning; alt ske til Opbyggelse! 
Dersom nogen taler i Tunger, da være det to, eller i det højeste tre hver Gang, og den ene efter den anden, og én udlægge det! 
Men dersom der ingen Udlægger er til Stede, da tie hin i Menigheden, men han tale for sig selv og for Gud! 
Men af Profeter tale to eller tre, og de andre bedømme det; 
men dersom en anden, som sidder der, får en Åbenbarelse, da tie den første! 
Thi I kunne alle profetere, den ene efter den anden, for at alle kunne lære, og alle blive formanede, 
og Profeters Ånder ere Profeter undergivne. 
Thi Gud er ikke Forvirringens, men Fredens Gud. Ligesom i alle de helliges Menigheder 
skulle eders Kvinder tie i Forsamlingerne; thi det tilstedes dem ikke at tale, men lad dem underordne sig, ligesom også Loven siger. 
Men ville de lære noget, da adspørge de deres egne Mænd hjemme; thi det er usømmeligt for en Kvinde at tale i en Menighedsforsamling. 
Eller er det fra eder, at Guds Ord er udgået? eller er det til eder alene, at det er kommet? 
Dersom nogen tykkes, at han er en Profet eller åndelig, han erkende, at hvad jeg skriver til eder, er Herrens Bud. 
Men er nogen uvidende derom, så får han være uvidende! 
Altså, mine Brødre! tragter efter at profetere og forhindrer ikke Talen i Tunger! 
Men alt ske sømmeligt og med Orden! 
