FØRSTE KRØNIKEBOG.
21.
Satan trådte op mod Israel og æggede David til at holde Mandtal over Israel. 
David sagde da til Joab og Hærførerne: “Drag ud og tæl Israel fra Be'ersjeba til Dan og bring mig Efterretning, for at jeg kan få Tallet på dem at vide!” 
Men Joab svarede: “Måtte HERREN forøge sit Folk hundredfold! Er de ikke, Herre Konge, min Herres Trælle alle sammen? Hvorfor vil min Herre det? Hvorfor skal det blive Israel til Skyld?” 
Men Joab måtte bøje sig for Kongens Ord, og Joab begav sig derfor bort, drog hele Israel rundt og kom tilbage til Jerusalem. 
Joab opgav derpå David Tallet, der var fundet ved Folketællingen, og hele Israel talte 1.100.000 kraftige Mænd, Juda 470.000. 
Men Levi og Benjamin havde han ikke talt med, thi Kongens Ord var Joab en Gru. 
Dette var ondt i Guds Øjne, og han slog Israel. 
Da sagde David til Gud: “Jeg har syndet svarlig i, hvad jeg har gjort. Men tilgiv nu din Tjeners Brøde, thi jeg har handlet som en stor Dåre!” 
Men HERREN talede således til Gad, Davids Seer: 
“Gå hen og sig således til David: Så siger HERREN: Jeg forelægger dig tre Ting; vælg selv, hvilken jeg skal lade times dig!” 
Gad kom da til David og sagde til ham: “Så siger HERREN: Vælg! 
Vælger du tre Hungersnødsår, eller vil du i tre Måneder flygte for dine Fjender og dine Avindsmænds Sværd, eller skal der komme tre Dage med HERRENS Sværd og Pest i Landet, i hvilke HERRENS Engel spreder Ødelæggelse i hele Israels Område? Se nu til, hvad jeg skal svare ham, der har sendt mig!” 
David svarede Gad: “Jeg er i såre stor Vånde - lad mig så falde i HERRENS Hånd, thi hans Barmhjertighed er såre stor; i Menneskehånd vil jeg ikke falde!” 
Så sendte HERREN Pest over Israel, og af Israel døde 70.000 Mennesker. 
Og Gud sendte en Engel til Jerusalem for at ødelægge det. Men lige som han skulde til at ødelægge Byen, så HERREN til og angrede det onde; og han sagde til Engelen, som var ved at ødelægge: “Nu er det nok, drag din Hånd tilbage!” HERRENS Engel stod da ved Jebusitten Ornans Tærskeplads. 
Da David løftede sit Blik og så HERRENS Engel stå mellem Himmel og Jord med draget Sværd i Hånd, rettet mod Jerusalem, faldt han og de Ældste, der var klædt i Sæk, på deres Ansigt; 
og David sagde til Gud: “Var det ikke mig, der sagde, at Folket skulde tælles? Det er mig, der har syndet, og såre ilde har jeg handlet; men Fårene der, hvad har de gjort? HERRE min Gud, lad din Hånd dog ramme mig og mit Fædrenehus, men lad Plagen ikke ramme dit Folk!” 
Da sagde HERRENS Engel til Gad, at han skulde byde David gå op og rejse HERREN et Alter på Jebusitten Ornans Tærskeplads. 
Og David gik derop, efter det Ord Gad havde talt i HERRENS Navn. 
Da Ornan vendte sig om, så han Kongen og hans fire Sønner, der var hos ham, komme gående. Ornan var ved at tærske Hvede. 
Og David nåede hen til Ornan, og da Ornan så op og fik Øje på David, forlod han Tærskepladsen og kastede sig på sit Ansigt til Jorden for ham. 
Da sagde David til Ornan: “Overlad mig din Tærskeplads, for at jeg der kan bygge HERREN et Alter! For fuld betaling skal du overlade mig den, at Folket må blive friet fra Plagen!” 
Da sagde Ornan til David: “Min Herre Kongen tage den og gøre, hvad ham tykkes ret; se, jeg giver Okserne til Brændofre, Tærskeslæderne til Brændsel og Hveden til Afgrødeoffer; jeg giver det hele!” 
Men Kong David svarede Ornan: “Nej, jeg vil købe det for fuld Betaling, thi til HERREN vil jeg ikke tage, hvad dit er, eller bringe et Brændoffer, som intet koster mig!” 
Så gav David Ornan Guld til en Vægt af 600 Sekel for Pladsen; 
og David byggede HERREN et Alter der og ofrede Brændofre og Takofre; og da han råbte til HERREN, svarede HERREN ham ved at lade Ild falde ned fra Himmelen på Brændofferalteret, 
Og på HERRENS Bud stak Engelen sit Sværd i Balgen igen. 
På den Tid ofrede David på Jebusitten Ornans Tærskeplads, fordi han havde set, at HERREN havde svaret ham der; 
men HERRENS Bolig, som Moses havde rejst i Ørkenen, og Brændofferalteret stod på den Tid på Offerhøjen i Gibeon. 
Men David kunde ikke gå hen og søge Gud foran Alteret, thi han var rædselsslagen over HERRENS Engels Sværd. 
