DOMMER.
1.
Efter Josuas Død adspurgte Israelitterne HERREN og sagde: “Hvem af os skal først drage op til Kamp mod Kana'anæerne?” 
HERREN svarede: “Det skal Juda; se, jeg giver Landet i hans Hånd!” 
Juda sagde da til sin Broder Simeon: “Drag op med mig i min Lod og lad os sammen kæmpe med Kana'anæerne, så skal jeg også drage med dig ind i din Lod!” Så gik da Simeon med ham. 
Juda drog nu op, og HERREN gav Kana'anæerne og Perizzitterne i deres Hånd, så de slog dem i Bezek, 10.000 Mand. 
Og da de stødte på Adonibezek i Bezek, angreb de ham og slog Kana'anæerne og Perizzitterne. 
Adonibezek flygtede, men de satte efter ham, og da de havde grebet ham, huggede de Tommelfingrene og Tommeltæerne af ham. 
Da sagde Adonibezek: “Halvfjerdsindstyve Konger med afhugne Tommelfingre og Tommeltæer havde jeg stadig til at sanke Smuler under mit Bord; hvad jeg har gjort, gengælder Gud mig!” Derpå førte man ham til Jerusalem, og der døde han. 
Og Judæerne angreb og indtog Jerusalem, huggede Indbyggerne ned og stak Ild på Byen. 
Senere drog Judæerne ned til Kamp mod Kana'anæerne i Bjergene, i Sydlandet og i Lavlandet. 
Og Juda drog mod Kana'anæerne i Hebron - Hebron hed fordum Kirjat-Arba - og slog Sjesjaj, Ahiman og Talmaj. 
Derfra drog han op mod Indbyggerne i Debir, der fordum hed Kirjat-Sefer. 
Da sagde Kaleb: “Den, som slår Kirjat-Sefer og indtager det, ham giver jeg min Datter Aksa til Hustru!” 
Og da Kenizzitten Otniel, Kalebs yngre Broder, indtog det, gav han ham sin Datter Aksa til Hustru. 
Men da hun kom til ham, æggede han hende til at bede sin Fader om Agerland. Hun sprang da ned af Æselet, og Kaleb spurgte hende: “Hvad vil du?” 
Hun svarede: “Giv mig en Velsignelse*! Siden du har bortgiftet mig i det tørre Sydland, må du give mig Vandkilder!” Da gav Kaleb hende de øvre og de nedre Vandkilder. { *dvs. en Afskedsgave. } 
Moses' Svigerfaders, Kenitten Hobabs, Sønner, drog sammen med Judæerne op fra Palmestaden til Arads Ørken og bosatte sig hos Amalekitterne. 
Juda drog derpå ud med sin Broder Simeon, og de slog Kana'anæerne, som boede i Zefat, og lagde Band på Byen; derfor blev den kaldt Horma*. { *se til 4 Mos. 14, 45; 21, 3. } 
Og Juda indtog Gaza med dets Område, Askalon med dets Område og Ekron med dets Område. 
Og HERREN var med Juda, så han tog Bjerglandet i Besiddelse; Lavlandets Indbyggere kunde han nemlig ikke drive bort, fordi de havde Jernvogne. 
Kaleb gav de Hebron, som Moses havde sagt. Og han drev de tre Anaksønner bort derfra. 
Men Jebusitterne, som boede i Jerusalem, fik Judæerne ikke drevet bort, og Jebusitterne bor den Dag i Dag i Jerusalem sammen med Judæerne. 
Men også Josefs Hus drog op og gik mod Betel; og HERREN var med dem. 
Da Josefs Hus udspejdede Betel - Byen hed fordum Luz - 
fik Spejderne Øje på en Mand, der gik ud af Byen; og de sagde til ham: “Vis os, hvor vi kan komme ind i Byen, så vil vi skåne dig!” 
Da viste han dem, hvor de kunde komme ind i Byen. Derpå huggede de dens Indbyggere ned, men Manden og hele hans. Slægt lod de drage bort, 
og Manden begav sig til Hetitternes Land og byggede en By, som han kaldte Luz; og det hedder den endnu den Dag i Dag. 
Men Indbyggerne i Bet-Sjean og dets Småbyer og i Ta'anak og dets Småbyer, Indbyggerne i Dor og dets Småbyer, i Jibleam og dets Småbyer og i Megiddo og dets Småbyer fik Manasse ikke drevet bort; det lykkedes Kana'anæerne at blive boende i disse Egne. 
Da Israelitterne blev de stærkeste, gjorde de Kana'anæerne til Hoveriarbejdere, men drev dem ikke bort. 
Efraim fik ikke Kana'anæerne, som boede i Gezer, drevet bort; men Kana'anæerne blev boende midt iblandt dem i Gezer. 
Zebulon fik ikke Indbyggerne i Kitron og Nahalol drevet bort; men Kana'anæerne blev boende midt iblandt dem og blev Hoveriarbejdere. 
Aser fik ikke Indbyggerne i Akko drevet bort, ej heller Indbyggerne i Zidon, Mahalab, Akzib, Afik og Rehob. 
Men Aseritterne bosatte sig midt iblandt Kana'anæerne, der boede i Landet, thi de magtede ikke at drive dem bort. 
Naftali fik ikke Indbyggerne i Bet Sjemesj og Bet-Anat drevet bort, men bosatte sig midt iblandt Kana'anæerne, der boede i Landet: Men Indbyggerne i Bet Sjemesj og Bet Anat blev deres Hoveriarbejdere. 
Amoritterne trængte Danitterne op i Bjergene og lod dem ikke komme ned i Lavlandet; 
og det lykkedes Amoritterne at blive boende i Har-Heres, Ajjalon og Sja'albim. Men senere, da Josefs Hus fik Overtaget, blev de Hoveriarbejdere. 
Edomitternes Landemærke strakte sig fra Akrabbimpasset til Sela og højere op. 
