SALME.
32.
Af David. En Maskil*. Salig den, hvis Overtrædelser er forladt, hvis Synd er skjult; { *Navn på en slags Sang; i øvrigt af ukendt Betydning. } 
saligt det Menneske, HERREN ej tilregner Skyld, og i hvis Ånd der ikke er Svig. 
Mine Ben svandt hen, så længe jeg tav, under Jamren Dagen igennem, 
thi din Hånd lå tungt på mig både Dag og Nat, min Livskraft svandt som i Sommerens Tørke. - Sela. 
Min Synd bekendte jeg for dig, dulgte ikke min Skyld; jeg sagde: “Mine Overtrædelser vil jeg bekende for HERREN!” Da tilgav du mig min Syndeskyld. - Sela. 
Derfor bede hver from til dig, den Stund du findes. Kommer da store Vandskyl, ham skal de ikke nå. 
Du er mit Skjul, du frier mig af Trængsel, med Frelsesjubel omgiver du mig. - Sela. 
Jeg vil lære dig og vise dig, hvor du skal gå, jeg vil råde dig ved at fæste mit Øje på dig. 
Vær ikke uden Forstand som Hest eller Muldyr, der tvinges med Tømme og Bidsel, når de ikke vil komme til dig. 
Den gudløses Smerter er mange, men den, der stoler på HERREN, omgiver han med Nåde. 
Glæd jer i HERREN, I retfærdige, fryd jer, jubler, alle I oprigtige af Hjertet! 
