MATTHÆUS.
15.
Da kommer der fra Jerusalem Farisæere og skriftkloge til Jesus og sige: 
“Hvorfor overtræde dine Disciple de gamles Overlevering? thi de to ikke deres Hænder, når de holde Måltid.” 
Men han svarede og sagde til dem: “Hvorfor overtræde også I Guds Bud for eders Overleverings Skyld? 
Thi Gud har påbudt og sagt: “Ær din Fader og Moder;” og: “Den, som hader Fader eller Moder, skal visselig dø.” 
Men I sige: “Den, som siger til sin Fader eller sin Moder: “Det, hvormed du skulde være hjulpet af mig, skal være en Tempelgave,” han skal ingenlunde ære sin Fader eller sin Moder.” 
Og I have ophævet Guds Lov for eders Overleverings Skyld. 
I Hyklere! Rettelig profeterede Esajas om eder, da han sagde: 
“Dette Folk ærer mig med Læberne; men deres Hjerte er langt borte fra mig. 
Men de dyrke mig forgæves, idet de lære Lærdomme, som ere Menneskers Bud.”” 
Og han kaldte Folkeskaren til sig og sagde til dem: “Hører og forstår! 
Ikke det, som går ind i Munden, gør Mennesket urent, men det, som går ud af Munden, dette gør Mennesket urent.” 
Da kom hans Disciple hen og sagde til ham: “Ved du, at Farisæerne bleve forargede, da de hørte den Tale?” 
Men han svarede og sagde: “Enhver Plantning, som min himmelske Fader ikke har plantet, skal oprykkes med Rode. 
Lader dem fare, det er blinde Vejledere for blinde; men når en blind leder en blind, falde de begge i Graven.” 
Men Peter svarede og sagde til ham: “Forklar os Lignelsen!” 
Og han sagde: “Ere også I endnu så uforstandige? 
Forstår I endnu ikke, at alt, hvad der går ind i Munden, går i Bugen og føres ud ad den naturlige Vej? 
Men det, som går ud af Munden, kommer ud fra Hjertet, og det gør Mennesket urent. 
Thi ud fra Hjertet kommer der onde Tanker, Mord, Hor, Utugt, Tyverier, falske Vidnesbyrd, Forhånelser. 
Det er disse Ting, som gøre Mennesket urent; men at spise med utoede Hænder gør ikke Mennesket urent.” 
Og Jesus gik bort derfra og drog til Tyrus's og Sidons Egne. 
Og se, en kananæisk Kvinde kom fra disse Egne, råbte og sagde: “Herre, Davids Søn! forbarm dig over mig! min Datter plages ilde af en ond Ånd.” 
Men han svarede hende ikke et Ord. Da trådte hans Disciple til, bade ham og sagde: “Skil dig af med hende, thi hun råber efter os.” 
Men han svarede og sagde: “Jeg er ikke udsendt uden til de fortabte Får af Israels Hus.” 
Men hun kom og kastede sig ned for ham og sagde: “Herre, hjælp mig!” 
Men han svarede og sagde: “Det er ikke smukt at tage Børnenes Brød og kaste det for de små Hunde.” 
Men hun sagde: “Jo, Herre! de små Hunde æde jo dog også af de Smuler, som falde fra deres Herrers Bord.” 
Da svarede Jesus og sagde til hende: “O Kvinde, din Tro er stor, dig ske, som du vil!” Og hendes Datter blev helbredt fra samme Time. 
Og Jesus gik bort derfra og kom hen til Galilæas Sø, og han gik op på Bjerget og satte sig der. 
Og store Skarer kom til ham og havde lamme, blinde, stumme, Krøblinge og mange andre med sig; og de lagde dem for hans Fødder, og han helbredte dem, 
så at Skaren undrede sig, da de så, at stumme talte, Krøblinge bleve raske, lamme gik, og blinde så; og de priste Israels Gud. 
Men Jesus kaldte sine Disciple til sig og sagde: “Jeg ynke s inderligt over Skaren; thi de have allerede tøvet hos mig tre Dage og have intet at spise; og lade dem gå fastende bort, vil jeg ikke, for at de ikke skulle vansmægte på Vejen.” 
Og hans Disciple sige til ham: “Hvorfra skulle vi få så mange Brød i en Ørken, at vi kunne mætte så mange Mennesker?” 
Og Jesus siger til dem: “Hvor mange Brød have I?” Men de sagde: “Syv og nogle få Småfisk.” 
Og han bød Skaren at sætte sig ned på Jorden 
og tog de syv Brød og Fiskene, takkede, brød dem og gav Disciplene dem, og Disciplene gave dem til Skarerne. 
Og de spiste alle og bleve mætte; og de opsamlede det, som blev tilovers af Stykkerne, syv Kurve fulde. 
Men de, som spiste, vare fire Tusinde Mænd, foruden Kvinder og Børn. 
Og da han havde ladet Skarerne gå bort, gik han om Bord i Skibet og kom til Magadans Egne. 
