4 MOSEBOG.
27.
Men Zelofhads Døtre, hvis Fader var en Søn af Hefer, en Søn af Gilead, en Søn af Makir, en Søn af Manasse - de hørte altså til Josefs Søn Manasses Slægter, og deres Navne var Mala, Noa, Hogla, Milka og Tirza - trådte hen 
og stillede sig frem for Moses, Præsten Eleazar, Øversterne og hele Menigheden ved Indgangen til Åbenbaringsteltet og sagde: 
“Vor Fader døde i Ørkenen - han hørte ikke med til Koras Tilhængere, dem, der rottede sig sammen mod HERREN, men døde for sin egen Synds Skyld - og han havde ingen Sønner. 
Hvorfor skal nu vor Faders Navn udslettes af hans Slægt, fordi han ingen Søn havde? Giv os Ejendom blandt vor Faders Brødre!” 
Og Moses lagde deres Sag frem for HERRENS Åsyn. 
Da talede HERREN således til Moses: 
“Zelofhads Døtre har Ret i, hvad de siger; giv dem Ejendom til Arvelod mellem deres Faders Brødre og lad deres Faders Arvelod tilfalde dem. 
Og til Israelitterne skal du tale og sige således: Når en Mand dør uden at efterlade sig nogen Søn, da skal I lade hans Arvelod gå i Arv til hans Datter; 
har han heller ingen Datter, skal I give hans Arvelod til hans Brødre; 
har han heller ingen Brødre, skal I give hans Arvelod til hans Farbrødre; 
og har hans Fader ingen Brødre, skal I give hans Arvelod til hans nærmeste kødelige Slægtning, som så skal arve den. Det skal være Israelitterne en retsgyldig Anordning, som HERREN har pålagt Moses.” 
Og HERREN sagde til Moses: “Stig op på Abarimbjerget her og se ud over Landet, som jeg vil give Israelitterne. 
Og når du har set ud over det, skal også du samles til din Slægt ligesom din Broder Aron; 
I var jo genstridige mod mit Ord i Zins Ørken, dengang Menigheden yppede Kiv, så at I ikke helligede mig i deres Påsyn ved at skaffe Vand.” Det er Meriba-Kadesjs Vand i Zins Ørken. 
Og Moses talte således til HERREN: 
“Måtte HERREN, Gud over alt Køds Ånder, indsætte en Mand over Menigheden, 
som kan drage ud og hjem i Spidsen for dem og føre dem ud og hjem, for at ikke HERRENS Menighed skal blive som en Hjord uden Hyrde!” 
Da sagde HERREN til Moses: “Tag Josua, Nuns Søn, en Mand, i hvem der er Ånd, læg din Hånd på ham, 
fremstil ham for Præsten Eleazar og hele Menigheden og indsæt ham således i deres Påsyn; 
og overdrag ham noget af din Værdighed, for at hele Israelitternes Menighed kan adlyde ham. 
Men han skal træde frem for Præsten Eleazar, for at han kan skaffe ham Urims Kendelse for HERRENS Åsyn; på hans Bud skal han drage ud, og på hans Bud skal han vende hjem, han og alle Israelitterne, hele Menigheden.” 
Moses gjorde som HERREN havde pålagt ham; han tog Josua og fremstillede ham for Præsten Eleazar og hele Menigheden; 
og han lagde sine Hænder på ham og indsatte ham, således som HERREN havde påbudt ved Moses. 
