ESAJAS.
43.
Men nu, så siger HERREN, som skabte dig, Jakob, danned dig, Israel: Frygt ikke, jeg genløser dig, jeg kalder dig ved Navn, du er min! 
Når du går gennem Vande, er jeg med dig, gennem Strømme, de river dig ikke bort; når du går gennem Ild, skal du ikke svides, Luen brænder dig ikke. 
Thi jeg er din Gud, jeg, HERREN, Israels Hellige din Frelser. Jeg giver Ægypten som Løsesum, Ætiopien og Seba i dit Sted, 
fordi du er dyrebar for mig, har Værd, og jeg elsker dig; jeg giver Mennesker for dig og Folkefærd for din Sjæl. 
Frygt ikke, thi jeg er med dig! Jeg bringer dit Afkom fra Østen, sanker dig sammen fra Vesten, 
siger til Norden: “Giv hid!” til Sønden: “Hold ikke tilbage! Bring mine Sønner fra det fjerne, mine Døtre fra Jordens Ende, 
enhver, der er kaldt med mit Navn, hvem jeg skabte, danned og gjorde til min Ære!” 
Før det blinde Folk frem, der har Øjne, de døve, der dog har Ører! 
Lad alle Folkene samles, lad Folkefærdene flokkes! Hvo blandt dem kan forkynde sligt eller påvise Ting, de har forudsagt? Lad dem føre Vidner og få Ret, lad dem* høre og sige: “Det er sandt!” { *Vidnerne. Es. 41, 22; 44, 7; 45, 21. } 
Mine Vidner er I, så lyder det fra HERREN, min Tjener, hvem jeg har udvalgt, at I må kende det, tro mig og indse, at jeg er den eneste. Før mig blev en Gud ej dannet, og efter mig kommer der ingen; 
jeg, jeg alene er HERREN, uden mig er der ingen Frelser. 
Jeg har forkyndt det og frelser, kundgjort det, ej fremmede hos jer; I er mine Vidner, lyder det fra HERREN. Jeg er fra Evighed Gud, 
den eneste også i Fremtiden. Ingen frier af min Hånd, jeg handler - hvo gør det ugjort? 
Så siger HERREN, eders Genløser, Israels Hellige: For eder gør jeg Opbud mod Babel og fjerner deres Fængsels Portslåer, mens Kaldæerne bindes i Halsjern. 
Jeg, HERREN, jeg er eders Hellige, Israels Skaber eders Konge. 
Så siger HERREN, som lagde en Vej i Havet, en Sti i de stride Vande, 
førte Vogne og Heste derud, Hær og Kriger tillige; de segned og rejste sig ikke, sluktes, gik ud som en Væge: 
Kom ikke det svundne i Hu, tænk ikke på Fortidens Dage! 
Thi se, nu skaber jeg nyt, alt spirer det, ser I det ikke? Gennem Ørkenen lægger jeg Vej, Floder i det øde Land; 
de vilde Dyr skal ære mig, Sjakaler tillige med Strudse. Thi Vand vil jeg give i Ørkenen, Floder i det øde Land, for at læske mit udvalgte Folk. 
Det Folk, jeg har dannet mig, skal synge min Pris. 
Jakob, du kaldte ej på mig eller trætted dig, Israel, med mig; 
du bragte mig ej Brændofferlam, du æred mig ikke med Slagtofre; jeg plaged dig ikke for Afgrødeoffer, trætted dig ikke for Røgelse; 
du købte mig ej Kalmus for Sølv eller kvæged mig med Slagtofres Fedt. Nej, du plaged mig med dine Synder, trætted mig med din Brøde. 
Din Misgerning sletter jeg ud, jeg, jeg, for min egen Skyld, kommer ej dine Synder i Hu. 
Mind mig, lad vor Sag gå til Doms, regn op, så du kan få Ret! 
Allerede din Stamfader* synded, dine Talsmænd forbrød sig imod mig, { *Jakob. } 
så jeg vanæred hellige Fyrster, gav Jakob hen til Band og Israel hen til Spot. 
