FØRSTE KRØNIKEBOG.
20.
Næste År, ved den Tid Kongerne drager i Krig, førte Joab Krigshæren ud og hærgede Ammonitternes Land; derpå drog han hen og belejrede Rabba. David blev derimod selv i Jerusalem. Og Joab indtog Rabba og ødelagde det. 
Da tog David Kronen af Milkoms Hoved, og han fandt, at den var af Guld og vejede en Talent; der var en Ædelsten på den, og den blev sat på Davids Hoved. Et vældigt Bytte fra Byen førte han med sig, 
og Indbyggerne slæbte han bort og satte dem til Savene, Jernhakkerne og Økserne. Således gjorde han ved alle Ammonitternes Byer. Derpå vendte David og hele Hæren tilbage til Jerusalem. 
Siden hen kom det atter til Kamp med Filisterne i Gezer. Husjatitten Sibbekaj nedhuggede da Sippaj, som var af Rafaslægten, og de blev underkuet. 
Atter kom det til Kamp med Filisterne. Elhanan, Ja'irs Søn, nedhuggede da Lami, Gatitten Goliats Broder, hvis Spydstage var som en Væverbom. 
Atter kom det til Kamp i Gat. Da var der en kæmpe stor Mand med seks Fingre på hver Hånd og seks Tæer på hver Fod, i alt fire og tyve; han var også af Rafaslægten. 
Han hånede Israel, og derfor huggede Jonatan, en Søn af Davids Broder Sjim'a, ham ned. 
Disse var af Rafaslægten i Gat; de faldt for Davids og hans Mænds Hånd. 
