ANDEN KRØNIKEBOG.
29.
Ezekias var fem og tyve År gammel, da han blev Konge, og han herskede ni og tyve År i Jerusalem. Hans Moder hed Abija og var en Datter af Zekarja. 
Han gjorde, hvad der var ret i HERRENS Øjne, ganske som hans Fader David. 
I sit første Regeringsårs første Måned lod han HERRENS Hus' Porte åbne og sætte i Stand. 
Derpå lod han Præsterne og Levitterne komme, samlede dem på den åbne Plads mod Øst* { *Præsternes Forgård. } 
og sagde til dem: “Hør mig, Levitter! Helliger nu eder selv og helliger HERRENS, eders Fædres Guds, Hus og få det urene ud af Helligdommen. 
Thi vore Fædre var troløse og gjorde, hvad der var ondt i HERREN vor Guds Øjne, de forlod ham, idet de vendte Ansigtet bort fra HERRENS Bolig og vendte den Ryggen; 
de lukkede endog Forhallens Porte, slukkede Lamperne, brændte ikke Røgelse og bragte ikke Israels Gud Brændofre i Helligdommen. 
Derfor kom HERRENS Vrede over Juda og Jerusalem, og han gjorde dem til Rædsel, Forfærdelse og Skændsel, som I kan se med egne Øjne. 
Se, vore Fædre er faldet for Sværdet, vore Sønner, Døtre og Hustruer ført i Fangenskab for den Sags Skyld. 
Men nu har jeg i Sinde at slutte en Pagt med HERREN, Israels Gud, for at hans glødende Vrede må vende sig fra os. 
Så lad det nu, mine Sønner, ikke skorte på Iver, thi eder har HERREN udvalgt til at stå for hans Åsyn og tjene ham og til at være hans Tjenere og tænde Offerild for ham!” 
Da rejste følgende Levitter sig: Mahat, Amasajs Søn, og Joel, Azarjas Søn, af Kehatitternes Sønner; af Meraritterne Kisj, Abdis Søn, og Azarja, Jehallel'els Søn; af Gersonitterne Joa, Zimmas Søn, og Eden, Joas Søn; 
af Elizafans Sønner Sjimri og Je'uel; af Asafs Sønner Zekarja og Mattanja; 
af Hemans Sønner Jehiel og Sjim'i; og af Jedutuns Sønner Sjemaja og Uzziel; 
og de samlede deres Brødre, og de helligede sig og skred så efter Kongens Befaling til at rense HERRENS Hus i Henhold til HERRENS Forskrifter. 
Og Præsterne gik ind i det indre af HERRENS Hus for at rense det, og alt det urene, de fandt i HERRENS Tempel, bragte de ud i HERRENS Hus's Forgård, hvor Levitterne tog imod det for at bringe det ud i Kedrons Dal. 
På den første Dag i den første Måned begyndte de at hellige, og på den ottende Dag i Måneden var de kommet til HERRENS Forhal; så helligede de HERRENS Hus i otte Dage, og på den sekstende Dag i den første Måned var de færdige. 
Derpå gik de ind til Kong Ezekias og sagde: “Vi har nu renset hele HERRENS Hus, Brændofferalteret med alt, hvad der hører dertil, og Skuebrødsbordet med alt, hvad der hører dertil; 
og alle de Kar, som Kong Akaz i sin Troløshed vanhelligede, da han var Konge, dem har vi bragt på Plads og helliget; se, de står nu foran HERRENS Alter!” 
Næste Morgen tidlig samlede Kong Ezekias Byens Øverster og gik op til HERRENS Hus. 
Derpå bragte man syv Tyre, syv Vædre, syv Lam og syv Gedebukke til Syndoffer for Riget, Helligdommen og Juda; og han bød Arons Sønner Præsterne ofre dem på HERRENS Alter. 
De slagtede så Tyrene, og Præsterne tog imod Blodet og sprængte det på Alteret; så slagtede de Vædderne og sprængte Blodet på Alteret; så slagtede de Lammene og sprængte Blodet på Alteret; 
endelig bragte de Syndofferbukkene frem for Kongen og Forsamlingen, og de lagde Hænderne på dem; 
så slagtede Præsterne dem og bragte Blodet på Alteret som Syndoffer for at skaffe hele Israel Soning; thi Kongen havde sagt, at Brændofferet og Syndofferet skulde være for hele Israel. 
Og han opstillede Levitterne ved HERRENS Hus med Cymbler, Harper og Citre efter Davids, Kongens Seer Gads og Profeten Natans Bud, thi Budet var givet af HERREN gennem hans Profeter. 
Og Levitterne stod med Davids Instrumenter og Præsterne med Trompeterne. 
Derpå bød Ezekias, at Brændofferet skulde ofres på Alteret, og samtidig med Ofringen begyndte også HERRENS Sang og Trompeterne, ledsaget af Kong David af Israels Instrumenter. 
Da kastede hele Forsamlingen sig til Jorden, medens Sangen lød og Trompeterne klang, og alt dette varede, til man var færdig med Brændofferet. 
Så snart man var færdig med Brændofferet, knælede Kongen og alle, der var hos ham, ned og tilbad. 
Derpå bød Kong Ezekias og Øversterne Levitterne at lovsynge HERREN med Davids og Seeren Asafs Ord; og de sang Lovsangen med Jubel og bøjede sig og tilbad. 
Ezekias tog da til Orde og sagde: “I har nu indviet eder til HERREN; så træd da frem og bring Slagtofre og Lovprisningsofre til HERRENS Hus!” Så bragte Forsamlingen Slagtofre og Lovprisningsofre, og enhver, hvis Hjerte tilskyndede ham dertil, bragte Brændofre. 
De Brændofre, Forsamlingen bragte, udgjorde 70 Stykker Hornkvæg, 100 Vædre og 200 Lam, alt som Brændofre til HERREN; 
og Helligofrene* udgjorde 600 Stykker Hornkvæg og 3.000 Stykker Småkvæg. { *dvs. Takofre. } 
Dog var Præsterne for få til at flå Huden af alle Brændofrene, derfor hjalp deres Brødre Levitterne dem, indtil Arbejdet var fuldført og Præsterne havde helliget sig; thi Levitterne viste redeligere Vilje til at hellige sig end Præsterne. 
Desuden var der en Mængde Brændofre, hvortil kom Fedtstykkerne af Takofrene og Drikofrene til Brændofrene. Således bragtes Tjenesten i HERRENS Hus i Orden. 
Og Ezekias og alt Folket glædede sig over, hvad Gud havde beredt Folket, thi det hele var sket så hurtigt. 
