ESAJAS.
23.
Et Udsagn om Tyrus. Jamrer, I Tarsisskibe, eders Fæstning er i Grus! De får det at vide på Vejen fra Kyperns Land. 
Det er ude med Kystlandets Folk, med Zidons Købmænd, hvis Sendebud for over Havet, 
de mange Vande, hvis Indkomst var Sjihors Sæd, hvis Vinding Alverdens Varer. 
Skam få du, Zidon, thi Havet siger: “Jeg har ikke haft Veer, jeg fødte ikke, ej har jeg fostret Ynglinge, opfødt Jomfruer!” 
Når Rygtet når Ægypten, skælver de ved Rygtet om Tyrus. 
Drag over til Tarsis og jamrer, I Kystlandets Folk! 
Er det eders jublende By fra Urtids Dage, hvis Fødder førte den viden om som Gæst? 
Hvo satte sig dette for mod det kronede Tyrus, hvis Købmænd var Fyrster, hvis Kræmmere Jordens Adel? 
Det gjorde Hærskarers HERRE for at vanære Hovmod, skænde al Stolthed, al Jordens Adel. 
Græd, I Tarsisskibe, Havn er der ikke mer! 
Han udrakte Hånden mod Havet, rystede Riger, HERREN samled Folk for at jævne Kana'ans Fæstninger. 
Han sagde: “Aldrig mer skal du juble, du voldtagne Jomfru, Zidons Datter! Stå op, drag over til Kypern, selv der skal du ej finde Hvile!” 
Se til Kyprioternes Land! Søfarere grunded det Folk; de rejste dets Vagttårne, Byer og Borge. Han gjorde det til en Ruinhob. 
Jamrer, I Tarsisskibe, eders Fæstning er i Grus! 
På hin Dag skal Tyrus gå ad Glemme i halvfjerdsindstyve År, som i én Konges Dage. Men efter halvfjerdsindstyve Års Forløb skal det gå med Tyrus som med Skøgen i Visen: 
“Tag din Citer, gå rundt i Byen, du glemte Skøge, leg smukt på Strenge, syng, hvad du kan, så du kommes i Hu!” 
Efter halvfjerdsindstyve Års Forløb vil HERREN se til Tyrus; det skal atter modtage Skøgeløn og bole med Alverdens Riger på den vide Jord. 
Men dets Vinding og Skøgeløn skal helliges HERREN; den skal ikke gemmes hen eller lægges op; dem, der bor for HERRENS Åsyn, skal dets Vinding tjene til Føde, Mættelse og prægtige Klæder. 
