MARKUS.
1.
Jesu Kristi, Guds Søns, Evangeliums Begyndelse er således, 
som der er skrevet hos Profeten Esajas: “Se, jeg sender min Engel for dit Ansigt, han skal berede din Vej. 
Der er en Røst af en, som råber i Ørkenen: Bereder Herrens Vej, gører hans Stier jævne!” 
Johannes kom, han, som døbte i Ørkenen og prædikede Omvendelses-Dåb til Syndernes Forladelse. 
Og hele Judæas Land og alle i Jerusalem gik ud og bleve døbt, af ham i Floden Jordan, idet de bekendte deres Synder. 
Og Johannes var klædt i Kamelhår og havde et Læderbælte om sin Lænd og spiste Græshopper og vild Honning. 
Og han prædikede og sagde: “Efter mig kommer den, som er stærkere end jeg, hvis Skotvinge jeg ikke er værdig at bøje mig ned og løse. 
Jeg har døbt eder med Vand, men han skal døbe eder med den Helligånd.” 
Og det skete i de dage, at Jesus kom fra Nazareth i Galilæa og blev døbt af Johannes i Jordan. 
Og straks da han steg op af Vandet, så han Himlene skilles ad og Ånden ligesom en Due dale ned over ham; 
og der kom en Røst fra Himlene: “Du er min Søn, den elskede, i dig har jeg Velbehag.” 
Og straks driver Ånden ham ud i Ørkenen. 
Og han var i Ørkenen fyrretyve Dage, medens han fristedes af Satan, og han var blandt Dyrene; og Englene tjente ham. 
Men efter at Johannes var kastet i Fængsel, kom Jesus til Galilæa og prædikede Guds Evangelium 
og sagde: “Tiden er fuldkommet, og Guds Rige er kommet nær; omvender eder og tror på Evangeliet!” 
Og medens han gik langs Galilæas Sø, så han Simon og Simons Broder Andreas i Færd med at kaste Garn i Søen; thi de vare Fiskere. 
Og Jesus sagde til dem: “Følger efter mig, så vil jeg gøre eder til Menneskefiskere.” 
Og de forlode straks Garnene og fulgte ham. 
Og da han gik lidt videre frem, så han, Jakob, Zebedæus's Søn, og hans Broder Johannes, som også vare i Færd med at bøde deres Garn i Skibet; 
og han kaldte straks på dem, og de forlode deres Fader Zebedæus i Skibet med Lejesvendene og gik efter ham. 
Og de gå ind i Kapernaum. Og straks på Sabbaten gik han ind i Synagogen og lærte, 
og de bleve slagne af Forundring over hans Lære; thi han lærte dem som en, der havde Myndighed, og ikke som de skriftkloge. 
Og der var i deres Synagoge et Menneske med en uren Ånd, og han råbte højt 
og sagde: “Hvad have vi med dig at gøre, Jesus af Nazareth? Er du kommen for at ødelægge os; jeg kender dig, hvem du er, du Guds hellige.” 
Og Jesus truede ham og sagde: “Ti, og far ud af ham!” 
Og den urene Ånd sled i ham og råbte med høj Røst og for ud af ham. 
Og de bleve alle forfærdede, så at de spurgte hverandre og sagde: “Hvad er dette? en ny Lære med Myndighed; også over de urene Ånder byder han, og de lyde ham.” 
Og Rygtet om ham kom straks ud alle Vegne i hele det omliggende Land i Galilæa. 
Og straks, da de vare gåede ud af Synagogen, kom de ind i Simons og Andreas's Hus med Jakob og Johannes. 
Men Simons Svigermoder lå og havde Feber, og straks tale de til ham om hende; 
og han gik hen til hende, tog hende ved Hånden og rejste hende op, og Feberen forlod hende, og hun vartede dem op. 
Men da det var blevet Aften, og Solen var gået ned, førte de til ham alle de syge og besatte, 
og hele Byen var forsamlet foran Døren. 
Og han helbredte mange, som lede af mange Hånde Sygdomme, og han uddrev mange onde Ånder; og han tillod ikke de onde Ånder at tale, fordi de kendte ham. 
Og om Morgenen længe før Dag stod han op og gik ud og gik hen til et øde Sted, og der bad han: 
Og Simon og de, som vare med ham, skyndte sig efter ham. 
Og de fandt ham, og de sige til ham: “Alle lede efter dig.” 
Og han siger til dem: “Lader os gå andetsteds hen til de nærmeste Småbyer, for at jeg kan prædike også der; thi dertil er jeg udgået.” 
Og han kom og prædikede i deres Synagoger i hele Galilæa og uddrev de onde Ånder. 
Og en spedalsk kommer til ham, beder ham og falder på Knæ for ham og siger til ham: “Om du vil, så kan du rense mig.” 
Og han ynkedes inderligt og udrakte Hånden og rørte ved ham og siger til ham: “Jeg vil; bliv ren!” 
Og straks forlod Spedalskheden ham, og han blev renset. 
Og han drev ham straks bort, idet han bød ham strengt, 
og sagde til ham: “Se til, at du ikke siger noget til nogen herom; men gå hen, fremstil dig selv for Præsten, og offer for din Renselse det, som Moses har befalet, til Vidnesbyrd for dem!” 
Men da han kom ud, begyndte han at fortælle meget og udsprede Rygtet derom, så at han ikke mere kunde gå åbenlyst ind i en By; men han var udenfor på øde Steder, og de kom til ham alle Vegne fra. 
