1 MOSEBOG.
26.
Da der opstod Hungersnød i Landet - en anden end den forrige på Abrahams Tid - begav Isak sig til Filisterkongen Abimelek i Gerar. 
Og HERREN åbenbarede sig for ham og sagde: “Drag ikke ned til Ægypten, men bliv i det Land, jeg siger dig; 
bo som fremmed i det Land, så vil jeg være med dig og velsigne dig; thi dig og dit Afkom vil jeg give alle disse Lande og stadfæste den Ed, jeg tilsvor din Fader Abraham; 
og jeg vil gøre dit Afkom talrigt som Himmelens Stjerner og give dit Afkom alle disse Lande, og i din Sæd skal alle Jordens Folk velsignes, 
fordi Abraham adlød mine Ord og holdt sig mine Forskrifter efterrettelig, mine Bud, Anordninger og Love.” 
Så blev Isak boende i Gerar. 
Da nu Mændene der på Stedet forhørte sig om hans Hustru, sagde han: “Det er min Søster!” Thi han turde ikke sige, at hun var hans Hustru, af Frygt for at Mændene der på Stedet skulde slå ham ihjel for Rebekkas Skyld; thi hun var meget smuk. 
Men da han havde boet der en Tid lang, hændte det, at Filisterkongen Abimelek lænede sig ud af Vinduet og så Isak kærtegne sin Hustru Rebekka. 
Så lod Abimelek Isak kalde og sagde: “Hun er jo din Hustru; hvor kunde du da sige, at hun er din Søster” Isak svarede: “Jo, jeg tænkte: Jeg vil ikke udsætte mig for at miste Livet for hendes Skyld.” 
Men Abimelek sagde: “Hvad er det dog, du har gjort imod os! Hvor let kunde det ikke være sket, at en af Folket havde ligget hos din Hustru, og så havde du bragt Skyld over os!” 
Så bød Abimelek alt Folket: “Hver den, der rører denne Mand eller hans Hustru, skal lide Døden.” 
Isak såede der i Landet og fik samme År 100 Fold; og HERREN velsignede ham, 
så han blev en mægtig Mand og stadig gik frem, indtil han blev såre mægtig, 
og han havde Småkvæg og Hornkvæg og Trælle i Mængde. Derover blev Filisterne skinsyge på ham. 
Alle de Brønde, hans Faders Trælle havde gravet i hans Fader Abrahams Dage, kastede Filisterne til og fyldte dem med Jord; 
og Abimelek sagde til Isak: “Drag bort fra os, thi du er blevet os for stærk!” 
Så drog Isak bort og slog Lejr i Gerars Dal og bosatte sig der. 
Men Isak lod atter de Brønde udgrave, som hans Fader Abrahams Trælle havde gravet, og som Filisterne havde tilkastet efter Abrahams Død, og gav dem de samme Navne, som hans Fader havde givet dem. 
Da nu Isaks Trælle gravede i Dalen, stødte de på en Brønd med rindende Vand; 
men Gerars Hyrder yppede Kiv med Isaks og sagde: “Dette Vand tilhører os!” Derfor kaldte han Brønden Esek*, thi der stredes de med ham. { *dvs. Strid. } 
Så flyttede han derfra og lod grave en ny Brønd; og da de også yppede Kiv om den, kaldte han den Sitna*. { *dvs. Fjenskab. } 
Så flyttede han derfra og lod grave en ny Brønd; og da de ikke yppede Kiv om den, kaldte han den Rehobot*, idet han sagde: “Nu har HERREN skaffet os Plads, så vi kan blive talrige i Landet!” { *dvs. rummelige Pladser. } 
Så drog han derfra til Be'ersjeba. 
Samme Nat åbenbarede HERREN sig for ham og sagde: “Jeg er din Fader Abrahams Gud; frygt ikke, thi jeg er med dig, og jeg vil velsigne dig og gøre dit Afkom talrigt for min Tjener Abrahams, Skyld!” 
Da byggede Isak et Alter der og påkaldte HERRENS Navn; og der opslog han sit Telt, og hans Trælle gravede der en Brønd. 
Imidlertid kom Abimelek til ham fra Gerar med sin Ven Ahuzzat og sin Hærfører Pikol. 
Isak sagde til dem: “Hvorfor kommer I til mig, når I dog hader mig og har jaget mig bort fra eder?” 
Men de svarede: “Vi ser tydeligt, at HERREN er med dig, derfor har vi tænkt: Lad der blive et Edsforbund mellem os og dig, og lad os slutte en Pagt med dig, 
at du ikke vil gøre os noget ondt, ligesom vi ikke har voldet dig Men, men kun handlet vel imod dig og ladet dig fare i Fred; du er og bliver jo HERRENS velsignede!” 
Så gjorde han et Gæstebud for dem, og de spiste og drak. 
Næste Morgen svor de hinanden Eder, og derefter tog Isak Afsked med dem, og de drog bort i Fred. 
Samme Dag kom Isaks Trælle og bragte ham Melding om den Brønd, de havde gravet, og sagde: “Vi har fundet Vand!” 
Så kaldte han den Sjib'a; og derfor hedder Byen den Dag i Dag Be'ersjeba*. { *jfr. 1 Mos. 21, 31. } 
Da Esau var fyrretyve År gammel, tog han Judit, en Datter af Hetitten Be'eri, og Basemat, en Datter af Hetitten Elon, til Ægte. 
Det var Isak og Rebekka en Hjertesorg. 
