1 MOSEBOG.
48.
Efter disse Begivenheder fik Josef Melding om, at hans Fader var syg. Da tog han sine Sønner, Manasse og Efraim, med sig. 
Da det nu meldtes Jakob, at hans Søn Josef var kommet, tog Israel sig sammen og satte sig oprejst på Lejet. 
Jakob sagde til Josef: “Gud den Almægtige åbenbarede sig for mig i Luz i Kana'ans Land og velsignede mig; 
og han sagde til mig: Jeg vil gøre dig frugtbar og give dig et talrigt Afkom og gøre dig til en Mængde Stammer, og jeg vil give dit Afkom efter dig Land til evigt Eje! 
Nu skal dine to Sønner, der er født dig i Ægypten før mit komme til dig her i Ægypten, være mine, Efraim og Manasse skal være mine så godt som Ruben og Simeon; 
derimod skal de Børn, du har fået efter dem, være dine; men de skal nævnes efter deres Brødres Navne i deres Arvelod. 
Da jeg kom fra Paddan, døde Rakel for mig, medens jeg var undervejs i Kana'an, da vi endnu var et stykke Vej fra Efrat, og jeg jordede hende der på vejen til Efrat, det er Betlehem”. 
Da Israel så Josefs Sønner, sagde han: “Hvem bringer du der?” 
Josef svarede sin Fader: “Det er mine Sønner, som Gud har skænket mig her.” Da sagde han: “Bring dem hen til mig, at jeg kan velsigne dem!” 
Men Israels Øjne var svækkede af Alderdom, så at han ikke kunde se. Da førte han dem hen til ham. og han kyssede og omfavnede dem. 
Og Israel sagde til Josef: “Jeg havde ikke turdet håbe at få dit Ansigt at se, og nu har Gud endog: ladet mig se dit Afkom!” 
Derpå tog Josef dem bort fra hans Knæ og kastede sig til Jorden. på sit Ansigt. 
Josef tog så dem begge, Efraim i sin højre Hånd til venstre for Israel og Manasse i sin venstre Hånd til højre for Israel, og førte dem hen til ham; 
men Israel udrakte sin højre Hånd og lagde den på Efraims Hoved, uagtet han var den yngste, og sin venstre Hånd lagde han på Manasses Hoved, så at han lagde Hænderne over Kors; thi Manasse var den førstefødte. 
Derpå velsignede han Josef og sagde: “Den Gud, for hvis Åsyn mine Fædre Abraham og Isak vandrede, den Gud, der har vogtet mig: fra min første Færd og til nu, 
den Engel, der har udløst mig fra alt ondt, velsigne Drengene, så at mit Navn og mine Fædre Abrahams og Isaks Navn må blive nævnet ved dem, og de må vokse i Mængde i Landet!” 
Men da Josef så, at hans Fader lagde sin højre Hånd på Efraims Hoved, var det ham imod, og han greb sin Faders Hånd for at tage den bort fra Efraims Hoved og lægge den på Manasses; 
og Josef sagde til sin Fader: “Nej, ikke således, Fader, thi denne er den førstefødte; læg din højre Hånd på hans Hoved!” 
Men hans Fader vægrede sig og sagde: “Jeg ved det, min Søn, jeg ved det! Også han skal blive til et Folk, også han skal blive stor; men hans yngre Broder skal blive større end han, og hans Afkom skal blive en Mangfoldighed af Folkeslag!” 
Således velsignede han dem på den Dag og sagde: “Med eder skal Israel velsigne og sige: Gud gøre dig som Efraim og Manasse!” Og han stillede Efraim foran Manasse. 
Da sagde Israel til Josef: “Jeg skal snart dø, men Gud skal være med eder og føre eder tilbage til eders Fædres Land. 
Dig giver jeg ud over dine Brødre en Højderyg*, som jeg har fravristet Amoritterne med mit Sværd og min Bue!” { *Det hebr. Ord indeholder en Hentydning til Sikem. (1 Mos. 33, 18.) } 
