1 KORINTERNE.
8.
Men hvad Kødet fra Afgudsofrene angår, da vide vi, fordi vi alle have Kundskab - (Kundskaben opblæser, men Kærligheden opbygger.) 
(Dersom nogen tykkes at kende noget, han kender endnu ikke således, som man bør kende.) 
(Men dersom nogen elsker Gud, han er kendt af ham.) 
Hvad altså Spisningen af Offerkødet angår, da vide vi, at der er ingen, Afgud i Verden, og at der ingen Gud er uden én. 
Thi om der end er såkaldte Guder, være sig i Himmelen eller på Jorden, som der jo er mange Guder og mange Herrer, 
så er der for os dog kun én Gud, Faderen, af hvem alle Ting ere, og vi til ham, og én Herre, Jesus Kristus, ved hvem alle Ting ere, og vi ved ham. 
Dog ikke alle have den Kundskab. Men der er nogle, som ifølge deres hidtidige Afgudsvane spise det som Afgudsofferkød, og deres Samvittighed, som er skrøbelig, besmittes. 
Men Mad skal ikke bestemme vor Stilling over for Gud; hverken have vi Fortrin, om vi spise, eller stå tilbage, om vi ikke spise. 
Men ser, til, at ikke denne eders Frihed skal blive til Anstød for de skrøbelige! 
Thi dersom nogen ser dig, som har Kundskab, sidde til Bords i et Afgudshus, vil så ikke Samvittigheden hos den, som er skrøbelig, blive opbygget til at spise Afgudsofferkødet? 
Den skrøbelige går jo til Grunde ved din Kundskab, Broderen, for hvis Skyld Kristus er død. 
Men når I således Synde imod Brødrene og såre deres skrøbelige Samvittighed, Synde I imod Kristus. 
Derfor, om Mad forarger min Broder, vil jeg aldrig i Evighed spise Kød, for at jeg ikke skal forarge min Broder. 
