MARKUS.
8.
I de Dage da der atter var en stor Skare, og de intet havde at spise, kaldte han sine Disciple til sig og siger til dem: 
“Jeg ynkes inderligt over Skaren; thi de have allerede tøvet hos mig i tre Dage og have intet at spise. 
Og dersom jeg lader dem gå fastende hjem, ville de vansmægte på Vejen, og nogle af dem ere komne langvejsfra.” 
Og hans Disciple svarede ham: “Hvorfra skal nogen kunne mætte disse med Brød her i en Ørken?” 
Og han spurgte dem: “Hvor mange Brød have I?” Og de sagde: “Syv.” 
Og han byder Skaren af sætte sig ned på Jorden; og han tog de syv Brød, takkede, brød, dem og gav sine Disciple dem, at de skulde lægge dem for; og de lagde dem for Skaren. 
Og de havde nogle få Småfisk; og han velsignede dem og sagde, af også disse skulde lægges for. 
Og de spiste og bleve mætte; og de opsamlede af tiloversblevne Stykker syv Kurve. 
Men de vare omtrent fire Tusinde; og han lod dem gå bort. 
Og straks gik han om Bord i Skibet med sine Disciple og kom til Dalmanuthas Egne. 
Og Farisæerne gik ud og begyndte at strides med ham og forlangte af ham et Tegn fra Himmelen for at friste ham. 
Og han sukkede dybt i sin Ånd og siger: “Hvorfor forlanger denne Slægt et Tegn? Sandelig, siger jeg eder, der skal ikke gives denne Slægt noget Tegn!” 
Og han forlod dem og gik atter om Bord og for over til hin Side. 
Og de havde glemt at tage Brød med og havde kun ét Brød med sig i Skibet. 
Og han bød dem og sagde: “Ser til, tager eder i Vare for Farisæernes Surdejg og Herodes's Surdejg!” 
Og de tænkte med hverandre: “Det er, fordi vi ikke have Brød.” 
Og da han mærkede dette, siger han til dem: “Hvorfor tænke I på, at I ikke have Brød? Skønne I ikke endnu, og forstå I ikke? Er eders Hjerte forhærdet? 
Have I Øjne og se ikke? Og have I Øren og høre ikke? Og komme I ikke i Hu? 
Da jeg brød de fem Brød til de fem Tusinde, hvor mange Kurve fulde af Stykker toge I da op?” De sige til ham: “Tolv.” 
“Og da jeg brød de syv til de fire Tusinde, hvor mange Kurve fulde af Stykker toge I da op?” Og de sige til ham: “Syv.” 
Og han sagde til dem “Hvorledes forstå I da ikke?” 
Og de komme til Bethsajda. Og man fører en blind til ham og beder ham om, at han vil røre ved ham. 
Og han tog den blinde ved Hånden og førte ham uden for Landsbyen og spyttede på hans Øjne og lagde Hænderne på ham og spurgte ham, om han så noget. 
Og han så op og sagde: “Jeg ser Menneskene; thi jeg ser noget ligesom Træer gå omkring.” 
Derefter lagde han atter Hænderne på hans Øjne, og han blev klarsynet og var helbredt og kunde se alle Ting tydeligt. 
Og han sendte ham hjem og sagde: “Du må ikke gå ind i Landsbyen, ej heller sige det til nogen i Landsbyen.”* { *Disse Ord mangle i nogle af de ældste Håndskrifter. } 
Og Jesus og hans Disciple gik ud til Landsbyerne ved Kæsarea Filippi; og på Vejen spurgte han sine Disciple og sagde til dem: “Hvem sige Menneskene, at jeg er?” 
Og de sagde til ham: “Johannes Døberen; og andre: Elias; men andre: en af Profeterne.” 
Og han spurgte dem: “Men I, hvem sige I, at jeg er?” Peter svarede og siger til ham: “Du er Kristus.” 
Og han bød dem strengt, at de ikke måtte sige nogen dette om ham. 
Og han begyndte at lære dem, at Menneskesønnen skulde lide meget og forkastes af de Ældste og Ypperstepræsterne og de skriftkloge og ihjelslås og opstå efter tre Dage. 
Og han talte dette frit ud. Og Peter tog ham til Side og begyndte at sætte ham i Rette. 
Men han vendte sig og så på sine Disciple og irettesatte Peter og siger: “Vig bag mig, Satan! thi du sanser ikke, hvad Guds er, men hvad Menneskers er.” 
Og han kaldte Skaren tillige med sine Disciple til sig og sagde til dem: “Den, som vil følge efter mig, han fornægte sig selv og tage sit Kors op og følge mig! 
Thi den, som vil frelse sit Liv, skal miste det; men den, som mister sit Liv for min og Evangeliets Skyld, han skal frelse det. 
Thi hvad gavner det et Menneske at vinde den hele Verden og at bøde med sin Sjæl? 
Thi hvad kunde et Menneske give til Vederlag for sin Sjæl? 
Thi den, som skammer sig ved mig og mine Ord i denne utro og syndige Slægt, ved ham skal også Menneskesønnen skamme sig, når han kommer i sin Faders Herlighed med de hellige Engle.” 
