1 SAMUEL.
9.
I Benjamin var der en Mand ved Navn Kisj, en Søn af Abiel, en Søn af Zeror, en Søn af Bekorat, en Søn af Afia, en Benjaminit, en formuende Mand. 
Han havde en Søn ved Navn Saul, statelig og smuk, ingen blandt Israelitterne var smukkere end han; han var et Hoved højere end alt Folket. 
Engang var nogle af Sauls Fader Kisjs Æsler blevet borte, og Kisj sagde da til sin Søn Saul: “Tag en af Karlene med og gå ud og søg efter Æslerne!” 
De gik så først gennem Efraims Bjerge og Sjalisjaegnen, men fandt dem ikke; derefter gik de gennem Sja'alimegnen, men der var de heller ikke; derpå gik de gennem Benjamins Land, men fandt dem ikke. 
Da de kom til Zufegnen, sagde Saul til Karlen, som var med ham: “Kom, lad os vende hjem, for at min Fader ikke skal holde op med at tænke på Æslerne og i Stedet blive urolig for os!” 
Men han svarede ham: “Se, i Byen der bor en Guds Mand, en anset Mand; hvad han siger, sker altid. Lad os nu gå derhen, måske kan han give os Besked angående det, vi går om.” 
Da sagde Saul til Karlen: “Ja, lad os gå derhen! Men hvad skal vi give Manden? Thi vi har ikke mere Brød i vore Tasker, og nogen Gave har vi ikke at give den Guds Mand. Hvad har vi?” 
Karlen svarede atter Saul: “Se, jeg har en kvart Sekel Sølv, den kan du give den Guds Mand; så siger han os nok Besked om det, vi går om.” 
Fordum sagde man i Israel, når man gik hen for at rådspørge Gud: “Kom, lad os gå til Seeren!” Thi hvad man nu til Dags kalder en Profet, kaldte man fordum en Seer. 
Da sagde Saul til Karlen: “Du har Ret! Kom, lad os gå derhen!” Så gik de hen til Byen, hvor den Guds Mand boede. 
Som de nu gik ad Vejen op til Byen, traf de nogle unge Piger, der gik ud for at øse Vand, og de spurgte dem: “Er Seeren her?” 
De svarede dem: “Ja, han er foran; han kom til Byen lige nu. Folket ofrer nemlig i Dag et Slagtoffer på Offerhøjen. 
Når I blot går ind i Byen, kan I træffe ham, før han går op på Offerhøjen til Måltidet; thi Folket spiser ikke, før han kommer, da han skal velsigne Slagtofferet; så først spiser de indbudne. Gå nu op til Byen, thi netop nu kan I træffe ham!” 
De gik så op til Byen; og som de gik ind igennem Porten, kom Samuel gående imod dem på Vej op til Offerhøjen. 
HERREN havde Dagen før Sauls Komme åbnet Samuels Øre og sagt: 
“I Morgen ved denne Tid sender jeg en Mand til dig fra Benjamins Land; ham skal du salve til Fyrste over mit Folk Israel; han skal frelse mit Folk fra Filisternes Hånd; thi jeg har givet Agt på mit Folks Nød, dets Klageråb har nået mig!” 
Og straks da Samuel fik Øje på Saul, sagde HERREN til ham: “Se, der er den Mand, om hvem jeg sagde til dig: Han skal herske over mit Folk!” 
Da trådte Saul hen til Samuel midt i Porten og sagde: “Vær så god at sige mig, hvor Seerens Hus er!” 
Samuel svarede: “Seeren - det er mig; gå i Forvejen op på Offerhøjen; du skal spise sammen med mig i Dag; i Morgen skal jeg følge dig på Vej og kundgøre dig alt, hvad der er i dit Hjerte; 
for Æslerne, som for tre Dage siden blev borte for dig, skal du ikke ængste dig; de et fundet. Men til hvem står alt Israels Begær uden til dig og hele dit Fædrenehus?” 
Da svarede Saul: “Er jeg ikke fra Benjamin, Israels mindste Stamme? Og min Slægt er den ringeste af alle Benjamins Stammes Slægter. Hvor kan du da tale således til mig?” 
Men Samuel tog Saul og hans Karl, førte dem til Gildesalen og gav dem Plads øverst blandt de indbudne der var omtrent tredive Mænd - 
og Samuel sagde til Kokken: “Ræk mig det Stykke, jeg gav dig og sagde, du skulde lægge til Side!” 
Da tog Kokken Køllen og satte den for Saul. Og Samuel sagde: “Se, Kødet står for dig, spis! Thi til den fastsatte Tid har man ventet dig, for at du kunde spise sammen med de indbudne.” Så spiste Saul sammen med Samuel den Dag. 
Derpå steg de ned fra Offerhøjen fil Byen, og der blev redt til Saul på Taget. 
Så lagde han sig til Hvile. Tidligt om Morgenen, da Morgenrøden brød frem, råbte Samuel til Saul oppe på Taget: “Stå op, jeg vil følge dig på Vej!” Da stod Saul op, og han og Samuel gik ud sammen, 
Men da de på Nedvejen var kommet til Udkanten af Byen, sagde Samuel til Saul: “Sig til Karlen, at han skal gå i Forvejen! Men bliv du stående et Øjeblik, så vil jeg kundgøre dig Guds Ord!” 
