SALME.
16.
En Miktam* af David. Vogt mig, Gud, thi jeg lider på dig! { *Ordet, hvis Betydning er ukendt, blev af Luther gengivet ved: et gyldent Smykke. } 
Jeg siger til HERREN: “Du er min Herre; jeg har ikke andet Gode end dig. 
De hellige, som er i Landet, de er de herlige, hvem al min Hu står til.” 
Mange Kvaler rammer dem, som vælger en anden Gud; deres Blodofre vil jeg ikke udgyde, ej tage deres Navn i min Mund. 
HERREN er min tilmålte Del og mit Bæger*. Du holder min Arvelod i Hævd. { *det Bæger, som tildeles Gæsten. } 
Snorene* faldt mig på liflige Steder, ja, en dejlig Arvelod tilfaldt mig. { *Målesnore, hvormed Landet blev udmålt ved Udskiftningen. } 
Jeg vil prise HERREN, der gav mig Råd, mine Nyrer maner mig, selv om Natten. 
Jeg har altid HERREN for Øje, han er ved min højre, jeg rokkes ikke. 
Derfor glædes mit Hjerte, min Ære* jubler, endogså mit Kød skal bo i Tryghed. { *dvs. min Sjæl. 1 Mos. 49, 6. } 
Thi Dødsriget giver du ikke min Sjæl, lader ikke din hellige skue Graven*. { *den græske Oversættelse: Forrådnelse. } 
Du lærer mig Livets Vej; man mættes af Glæde for dit Åsyn, Livsalighed er i din højre for evigt. 
