GERNINGER.
18.
Derefter forlod Paulus Athen og kom til Korinth. 
Der traf han en Jøde ved Navn Akvila, født i Pontus, som nylig var kommen fra Italien med sin Hustru Priskilla, fordi Klaudius havde befalet, at alle Jøderne skulde forlade Rom. Til disse gik han. 
Og efterdi han øvede det samme Håndværk, blev han hos dem og arbejdede; thi de vare Teltmagere af Håndværk. 
Men han holdt Samtaler i Synagogen på hver Sabbat og overbeviste Jøder og Grækere. 
Men da Silas og Timotheus kom ned fra Makedonien, var Paulus helt optagen af at tale og vidnede for Jøderne, at Jesus er Kristus. 
Men da de stode imod og spottede, rystede han Støvet af sine Klæder og sagde til dem: “Eders Blod komme over eders Hoved! Jeg er ren; herefter vil jeg gå til Hedningerne.” 
Og han gik bort derfra og gik ind til en Mand ved Navn Justus, som frygtede Gud, og hvis Hus lå ved Siden af Synagogen. 
Men Synagogeforstanderen Krispus troede på Herren tillige med hele sit Hus, og mange af Korinthierne, som hørte til, troede og bleve døbte. 
Men Herren sagde til Paulus i et Syn om Natten: “Frygt ikke, men tal og ti ikke, 
eftersom jeg er med dig, og ingen skal lægge Hånd på dig for at gøre dig noget ondt; thi jeg har et talrigt Folk i denne By.” 
Og han slog sig ned der et År og seks Måneder og lærte Guds Ord iblandt dem. 
Men medens Gallio var Statholder i Akaja, stode Jøderne endrægtigt op imod Paulus og førte ham for Domstolen og sagde: 
“Denne overtaler Folk til en Gudsdyrkelse imod Loven.” 
Og da Paulus vilde oplade Munden, sagde Gallio til Jøderne: “Dersom det var nogen Uret eller Misgerning, I Jøder! vilde jeg, som billigt var, tålmodigt høre på eder. 
Men er det Stridsspørgsmål om Lære og Navne og om den Lov, som I have, da ser selv dertil; thi jeg vil ikke være Dommer over disse Ting.” 
Og han drev dem bort fra Domstolen. 
Men alle grebe Synagogeforstanderen Sosthenes og sloge ham lige for Domstolen; og Gallio brød sig ikke om noget af dette. 
Men Paulus blev der endnu i mange dage; derefter tog han Afsked med Brødrene og sejlede bort til Syrien og med ham Priskilla og Akvila, efter at han havde ladet sit Hår klippe af i Kenkreæ; thi han havde et Løfte på sig. 
Men de kom til Efesus; og der lod han hine blive tilbage; men han selv gik ind i Synagogen og samtalede med Jøderne. 
Men da de bade ham om at blive i længere Tid, samtykkede han ikke; 
men han tog Afsked og sagde: “Jeg må endelig holde denne forestående Højtid i Jerusalem; men jeg vil atter vende tilbage til eder, om Gud vil.” Og han sejlede ud fra Efesus { *De indklamrede Ord mangle i de ældste Håndskrifter. } 
og landede i Kæsarea, drog op* og hilste på Menigheden og drog så ned til Antiokia. { *til Jerusalem. } 
Og da han havde opholdt sig der nogen Tid, drog han bort og rejste fra Sted til Sted igennem det galatiske Land og Frygien og styrkede alle Disciplene. 
Men en Jøde ved Navn Apollos, født i Aleksandria, en veltalende Mand, som var stærk i Skrifterne, kom til Efesus. 
Denne var undervist om Herrens Vej, og brændende i Ånden talte og lærte han grundigt om Jesus, skønt han kun kendte Johannes's Dåb. 
Og han begyndte at tale frimodigt i Synagogen. Men da Priskilla og Akvila hørte ham, toge de ham til sig og udlagde ham Guds Vej nøjere. 
Men da han vilde rejse videre til Akaja, skrev Brødrene til Disciplene og opmuntrede dem til at tage imod ham. Da han var kommen derhen, var han ved Guds Nåde de troende til megen Nytte; 
thi han gendrev Jøderne offentligt med stor Kraft og beviste ved Skrifterne, at Jesus er Kristus. 
