JEREMIAS.
38.
Men da Sjefatja Mattans søn, Gedalja Pasjhurs søn, Jukal Sjelemjas Søn og Pasjhur Malkijas Søn hørte Jeremias tale til alt Folket således: 
“Så siger HERREN: Den, der bliver i denne By, skal dø ved Sværd, Hunger og Pest, men den, som overgiver sig til Kaldæerne, skal leve og vinde sit Liv som Bytte; 
thi så siger HERREN: Denne By skal gives i Babels Konges Hærs Hånd, og han skal indtage den” - 
da sagde Fyrsterne til Kongen: “Denne Mand må dø, thi han tager Modet fra Krigsmændene, som er tilbage i denne By, og fra alt Folket ved at tale således til dem; thi denne Mand tænker ikke på dette Folks Vel, men på dets Ulykke.” 
Kong Zedekias svarede: “Se, han er i eders Hånd.” Thi Kongen evnede intet over for dem. 
Så tog de Jeremias og kastede ham i Kongesønnen Malkijas Cisterne i Vagtforgården, idet de hejsede ham ned med Reb. Der var ikke Vand i Cisternen, men Dynd, og Jeremias sank i Dyndet. 
Imidlertid hørte Ætioperen Ebed-Melek, en Hofmand i Kongens Palads, at Jeremias var kastet i Cisternen; og da Kongen var i Benjaminsporten, 
gik Ebed-Melek fra Paladset og talte således til Kongen: 
“Herre Konge, ilde har de gjort ved at lade denne Mand dø af Hunger, fordi der ikke er mere Brød i Byen!” 
Så bød Kongen Ætioperen Ebed-Melek: “Tag tredive Mænd med herfra og drag Profeten Jeremias op af Cisternen, før han dør!” 
Ebed-Melek tog Mændene med og gik til Kælderen under Skatkammeret i Kongens Palads, hvor han hentede nogle Klude af slidte og iturevne klæder; dem hejsede han med Reb ned til Jeremias i Cisternen, 
idet han sagde: “Læg Kludene om Rebet!” Det gjorde Jeremias, 
og de drog ham op af Cisternen med Rebet. Således kom Jeremias atter til at sidde i Vagtforgården. 
Kong Zedekias sendte Bud og lod Profeten Jeremias hente til sig i Livvagtens Indgang til HERRENS Hus. Og Kongen sagde til ham: “Jeg vil spørge dig om noget, dølg intet for mig!” 
Jeremias svarede Zedekias: “Hvis jeg siger dig det, vil du da ikke lade mig dræbe? Og selv om jeg råder dig, vil du dog ikke høre mig.” 
Da tilsvor Kong Zedekias i al Hemmelighed Jeremias: “Så sandt HERREN lever, som har skabt vor Sjæl, jeg vil ikke lade dig dræbe eller give dig i disse Mænds Hånd, som står dig efter Livet.” 
Så sagde Jeremias til Zedekias: “Så siger HERREN, Hærskarers Gud, Israels Gud: Hvis du overgiver dig til Babels Konges Fyrster, skal du redde dit Liv; denne By skal ikke afbrændes, og du og dit Hus skal blive i Live; 
men overgiver du dig ikke til dem, skal Byen gives i Kaldæernes Hånd, og de skal afbrænde den, og du skal ikke undslippe deres Hånd.” 
Men kong Zedekias sagde til Jeremias: “Jeg er ræd for de Judæere, der er løbet over til Kaldæerne, at Kaldæerne skal overgive mig i deres Hånd, og at de skal drive Spot med mig.” 
Så sagde Jeremias: “Det gør de ikke! Adlyd kun HERRENS Ord, som jeg taler til dig, så skal det gå dig vel, og du skal blive i Live. 
Men vægrer du dig ved at overgive dig, så hør nu, hvad HERREN har ladet mig skue: 
Se, alle Kvinder, der er tilbage i Judas Konges Palads, førtes ud til Babels Konges Fyrster, medens de sang: Dig forledte og tvang dine gode Venner, de ledte din Fod i en Sump og trak sig tilbage. 
Alle dine Hustruer og Børn skal føres ud til Kaldæerne, og du skal ikke undslippe deres Hånd, men gribes af Babels Konges Hånd, og denne By skal afbrændes!” 
Så sagde Zedekias til Jeremias: “Ingen må vide noget om denne Samtale, ellers er du dødsens; 
og hvis Fyrsterne skulde få Nys om, at jeg har talt med dig, og komme til dig og sige: Sig os, hvad du sagde til Kongen; dølg ikke noget for os, ellers dræber vi dig; sig os også, hvad Kongen sagde til dig! 
sig så til dem: Jeg fremførte en ydmyg Bøn for Kongen om ikke at lade mig føre tilbage til Jonatans Hus for at dø der.” 
Og alle Fyrsterne kom til Jeremias og spurgte ham; og han svarede dem nøje, som Kongen havde påbudt. Så lod de ham i Fred, eftersom Sagen ikke var blevet kendt. 
Således sad Jeremias i Vagtforgården, lige til den Dag Jerusalem blev indtaget. 
