JOSUA.
13.
Da Josua var blevet gammel og til Års, sagde HERREN til ham: “Du er blevet gammel og til Års, og der er endnu såre meget tilbage af Landet at indtage. 
Dette er det Land, som er tilbage: Hele Filisternes Landområde og alle Gesjuritterne, 
Landet fra Sjihor østen for Ægypten indtil Ekrons Landemærke i Nord - det regnes til Kana'anæerne - de fem Filisterfyrster i Gaza, Asdod, Askalon, Gat og Ekron, desuden Avvitterne 
mod Syd, hele Kana'anæerlandet fra Meara, som tilhører Zidonierne, indtil Afek og til Amoritternes Landemærke, 
og det Land, som mod Øst grænser til Libanon fra Ba'al Gad ved Hermonbjergets Fod til Egnen hen imod Hamat. 
Alle Indbyggerne i Bjerglandet fra Libanon til Misrefot Majim, alle Zidonierne, vil jeg drive bort foran Israelitterne. Tildel kun Israel det som Ejendom, således som jeg har pålagt dig. 
Udskift derfor dette Land som Ejendom til de halvtiende Stammer.” Manasses halve Stamme 
såvel som Rubenitterne og Gaditterne havde nemlig fået deres Arvelod, som Moses gav dem hinsides Jordan, på Østsiden, således som HERRENS Tjener Moses gav dem, 
fra Aroer ved Arnonflodens Bred og Byen midt nede i Dalen, hele Højsletten fra Medeba til Dibon, 
alle de Byer, som havde tilhørt Amoritterkongen Sihon, der herskede i Hesjbon, indtil Ammonitternes Landemærke, 
fremdeles Gilead og Gesjuritternes og Ma'akatitternes Landemærke, hele Hermonbjerget og hele Basan indtil Salka, 
hele det Rige, der havde tilhørt Og af Basan, som herskede i Asjtarot og Edre'i, den sidste, der var tilbage af Refaitterne; Moses havde overvundet dem alle og drevet dem bort. 
Men Israelitterne drev ikke Gesjuritterne og Ma'akatitterne bort, så at Gesjur og Ma'akat bor i blandt Israel den Dag i bag. 
Kun Levis Stamme gav han ingen Arvelod; HERREN, Israels Gud, er hans Arvelod, således som han tilsagde ham. 
Moses gav Rubenitternes Stamme Land, Slægt for Slægt, 
og de fik deres Område fra Aroer ved Arnonflodens Bred og Byen midt nede i Dalen, hele Højsletten indtil 
Hesjbon og alle de Byer, som ligger på Højsletten, Dibon, Bamot-Ba'al, Bet-Ba'al-Meon, 
Jaza, Kedemot, Mefa'at, 
Kirjatajim, Sibma, Zeret-Sjahar på Dalbjerget, 
Bet-Peor ved Pisgas Skrænter. Bet Jesjimot 
og alle de andre Byer på Højsletten og hele det Rige, der havde tilhørt Amoritterkongen Sihon, som herskede i Hesjbon, hvem Moses havde overvundet tillige med Midjans Fyrster Evi, Rekem, Zur, Hur og Reba, der var Sihons Lydkonger og boede i Landet; 
også Sandsigeren Bileam, Beors Søn, havde Israelitterne dræbt med Sværdet sammen med de andre af dem, der blev slået ihjel. 
Rubenitternes Grænse blev Jordan; den var Grænseskel. Det var Rubenitternes Arvelod efter deres Slægter, de nævnte Byer med Landsbyer. 
Og Moses gav Gads Stamme, Gaditterne, Land, Slægt for Slægt, 
og de fik følgende Landområde: Ja'zer og alle Byerne i Gilead og Halvdelen af Ammonitternes Land indtil Aroer, som ligger østen for Rabba, 
og Landet fra Hesjbon til Ramat-Mizpe og Betonim, og fra Mahanajim til Lodebars Landemærke; 
og i Lavningen Bet-Haram, Bet-Nimra, Sukkot og Zafon, Resten af Kong Sihon af Hesjbons Rige, med Jordan til Grænse, indtil Enden af Kinnerets Sø, hinsides Jordan, på Østsiden. 
Det var Gaditternes Arvelod efter deres Slægter: de nævnte Byer med Landsbyer. 
Og Moses gav Manasses halve Stamme Land, Slægt for Slægt; 
og deres Landområde strakte sig fra Mahanajim over hele Basan, hele Kong Og af Basans Rige og alle Ja'irs Teltbyer, som ligger i Basan, tresindstyve Byer, 
Halvdelen af Gilead og Asjtarot og Edre'i, Ogs Kongsbyer i Basan; det gav han Manasses Søn Makirs Sønner, Halvdelen af Makirs Sønner, Slægt for Slægt. 
Det er alt, hvad Moses udskiftede på Moabs Sletter hinsides Jordan over for Jeriko, på Østsiden. 
Men Levis Stamme gav Moses ingen Arvelod; HERREN, Israels Gud, er deres Arvelod, således som han tilsagde dem. 
