- ESTER
- <
- 7
- >

7
1 Da Kongen tillige med Haman var kommet til Gæstebudet hos Dronning Ester, 2 spurgte Kongen atter den Dag Ester, medens de sad ved Vinen: “Hvad er din Bøn, Dronning Ester? Du skal få den opfyldt. Og hvad er dit Ønske? Om det så er Halvdelen af Riget, skal det tilstås dig!” 3 Dronning Ester svarede: “Hvis jeg har fundet Nåde for dine Øjne, Konge, og hvis Kongen synes, giv mig så mit Liv på min Bøn og giv mig mit Folk på mit Ønske; 4 thi jeg og mit Folk er solgt til at udryddes, ihjelslås og tilintetgøres. Var vi endda solgt som Trælle og Trælkvinder, vilde jeg have tiet, thi så havde Ulykken ikke været stor nok til at ulejlige Kongen med!” 5 Da svarede Kong Ahasverus Dronning Ester: “Hvem er han, og hvor er han, som har fået i Sinde at gøre dette?” 6 Ester svarede: “En fjendsk og ildesindet Mand, den onde Haman der!” Da blev Haman slaget af Rædsel for Kongen og Dronningen. 7 Og Kongen rejste sig i Vrede fra Gæstebudet og gik ud i Paladsets Park, men Haman blev tilbage for al bønfalde Dronning Ester om sit Liv; thi han mærkede, at det var Kongens faste Vilje at styrte ham i Ulykke. 8 Da Kongen kom tilbage fra Paladsets Park til Gæstebudssalen, havde Haman netop kastet sig ned over Divanen, som Ester lå på. Så sagde Kongen: “Vil han oven i Købet øve Vold imod Dronningen her i Huset i min Nærværelse!” Næppe var det Ord udgået af Kongens Mund, før man tilhyllede Hamans Ansigt; 9 og Harbona, en af Hofmændene, der stod i Kongens Tjeneste, sagde: “Ved Hamans Hus står allerede den halvtredsindstyve Alen høje Galge, som Haman har ladet rejse til Mordokaj, hvis Ord dog var Kongen til Gavn!” Da sagde Kongen: “Hæng ham i den!” 10 Og de hængte Haman i den Galge, han havde rejst til Mordokaj. Så lagde Kongens Vrede sig.

- ESTER
- <
- 7
- >

© 1907, 1931 Det Danske Bibelselskab