2
1 Saml jer, saml jer, I Folk, som ej kender Skam, 2 før I endnu er blevet som flyvende Avner, før HERRENS glødende Harme kommer over eder, før HERRENS Vredes Dag kommer over eder. 3 Søg HERREN, alle I ydmyge i Landet, som holder hans Bud, søg Retfærd, søg Ydmyghed! Måske kan I skjule jer på HERRENS Vredes Dag. 4 Thi Gaza skal ligge forladt og Askalon øde, Asdod drives bort ved Middag, Ekron udryddes. 5 Ve dem, som bor ved Stranden, Kreternes Folk*; HERRENS Ord over dig, Kana'an, Filisternes Land! Jeg gør dig til intet, så ingen bor der. { [*dvs. Filisterne.] } 6 Du skal blive til Græsmark for Hyrder, til Folde for Småkvæg. 7 Og Stranden skal tilfalde Resten af Judas Hus; de skal græsse derpå. Lejr skal de* slå ved Kvæld i Askalons Huse. Thi HERREN deres Gud ser til dem og vender deres Skæbne. { [*dvs. Hyrderne. 5 Mos. 30, 3. Jer. 29, 14. Zef. 3, 20.] } 8 Jeg hørte Moabs Spot, Ammonitternes hånende Ord, med hvilke de spotted mit Folk, hovmoded sig over deres Land. 9 Derfor, så sandt jeg lever, lyder det fra Hærskarers HERRE, Israels Gud: Moab skal blive som Sodoma, Ammonitterne som Gomorra, Jord for Nælder, et Salthul, Ørken til evig Tid. Resten af mit Folk skal plyndre dem; hvad der levnes af mit Folk skal eje dem. 10 Dette skal times dem for deres Hovmod, fordi de hånede Hærskarers HERRES Folk og gjorde sig store over for det. 11 Frygtelig er HERREN for dem; thi han udrydder alle Jordens Guder, og alle Hedningernes fjerne Strande skal tilbede ham, hver på sit Sted. 12 Også I Ætiopere skal falde for HERRENS Sværd, 13 og han udrækker Hånden mod Nord og tilintetgør Assur, Nineve gør han til Ødemark, tørt som en Ørk; 14 Hjorde skal lejre sig deri, hvert Slettens Dyr; på dets Søjlehoveder sover Pelikan og Rørdrum, i Vinduet skriger Uglen, Ravnen på Tærsklen. 15 Det er den jublende By, som lå så trygt, som sagde i sit Hjerte: “Jeg og ellers ingen.” Hvor er den dog blevet øde, et Raststed for Dyr! Enhver, som kommer forbi den, håner med Fløjt og Hånd.