3
1 Den unge Samuel gjorde så Tjeneste for HERREN under Elis Tilsyn. HERRENS Ord var sparsomt i de Dage, et Syn var sjældent. 2 Ved den Tid - engang da Eli, hvis Øjne var begyndt at blive svage, så han ikke kunde se, lå på sin vante Plads, 3 og Guds Lampe endnu ikke var gået ud, og Samuel lå og sov i HERRENS Helligdom, hvor Guds Ark stod 4 - kaldte HERREN: “Samuel, Samuel!” Han svarede: “Her er jeg!” 5 Og han løb hen til Eli og sagde: “Her er jeg, du kaldte på mig!” Men han sagde: “Jeg kaldte ikke; læg dig kun hen igen!” Og han gik hen og lagde sig. 6 Da kaldte HERREN atter: “Samuel, Samuel!” Og han gik hen til Eli og sagde: “Her er jeg, du kaldte på mig!” Men han sagde: “Jeg kaldte ikke, min Søn; læg dig kun hen igen!” 7 Samuel havde nemlig endnu ikke lært HERREN at kende, og HERRENS Ord var endnu ikke åbenbaret ham. 8 Da kaldte HERREN atter for tredje Gang på Samuel, og han stod op, gik hen til Eli og sagde: “Her er jeg, du kaldte på mig!” Så skønnede Eli, at det var HERREN, der kaldte på Drengen. 9 Og Eli sagde til Samuel: “Læg dig hen igen, og hvis han kalder på dig, så sig: Tal, HERRE, din Tjener hører!” Så gik Samuel hen og lagde sig på sin Plads. 10 Da kom HERREN og trådte hen til ham og kaldte ligesom de forrige Gange: “Samuel, Samuel!” Og Samuel svarede: “Tal, din Tjener hører!” 11 Så sagde HERREN til Samuel: “Se, jeg vil lade noget ske i Israel, som skal få det til at ringe for begge Ører på enhver, som hører derom. 12 På den Dag vil jeg lade alt, hvad jeg har talt om Elis Slægt, opfyldes på ham, alt fra først til sidst. 13 Du skal kundgøre ham, at jeg har dømt hans Slægt for evigt, fordi han vidste, at hans Sønner ringeagtede Gud, og dog ikke talte dem alvorligt til. 14 Derfor har jeg svoret over Elis Hus: Visselig, Elis Hus's Brøde skal aldrig i Evighed sones ved Slagtofre eller Afgrødeofre!” 15 Samuel blev nu liggende til Morgen, og tidligt næste Morgen åbnede han Døren til HERRENS Hus; men Samuel turde ikke omtale Synet for Eli. 16 Da kaldte Eli på Samuel og sagde: “Min Søn Samuel!” Han svarede: “Her er jeg!” 17 Da sagde han: “Hvad var det, han sagde til dig? Dølg det ikke for mig! Gud ramme dig både med det ene og det andet, hvis du dølger noget af, hvad han sagde!” 18 Så fortalte Samuel ham det hele uden at dølge noget. Da sagde han: “Han er HERREN; han gøre, hvad ham tykkes bedst!” 19 Samuel voksede nu til og HERREN var med ham og lod ikke et eneste af sine Ord falde til Jorden. 20 Og hele Israel fra Dan til Be'ersjeba forstod, at Samuel virkelig var kaldet til HERRENS Profet. 21 Og HERREN vedblev at lade sig til Syne i Silo; thi HERREN åbenbarede sig for Samuel.