3
1 Dette var de Folkeslag, HERREN lod blive tilbage for ved dem at sætte Israel Prøve, alle de Israelitter, som ikke havde kendt til Kampene om Kana'an, 2 alene for Israelitternes Slægters Skyld, for at øve dem i Krig, alene for deres Skyld, som ikke havde kendt noget til de tidligere Krige: 3 De fem Filisterfyrster, alle Kana'anæerne*, Zidonierne og Hetitterne, som boede i Libanons Bjerge fra Ba'al-Hermon til hen imod Hamat. { [*her Indbyggere i en vis Del af Kana'ans Land.] } 4 De blev tilbage, for at Israel ved dem kunde blive sat på Prøve, så det kunde komme for Dagen, om de vilde lyde de Bud, HERREN havde givet deres Fædre ved Moses. 5 Og Israelitterne boede blandt Kana'anæerne, Hetitterne, Amoritterne, Perizzitterne, Hivvitterne og Jebusitterne. 6 De indgik Ægteskab med deres Døtre og gav deres Sønner deres Døtre til Ægte, og de dyrkede deres Guder. 7 Israelitterne gjorde, hvad der var ondt i HERRENS Øjne; de glemte HERREN deres Gud og dyrkede Ba'alerne og Asjererne. 8 Da blussede HERRENS Vrede op imod Israel, og han gav dem til Pris for Kong Kusjan-Risj'atajim af Aram Naharajim, og Israelitterne stod under Kusjan-Risj'atajim i otte År. 9 Da råbte Israelitterne til HERREN, og HERREN lod en Befrier fremstå iblandt Israelitterne, og han frelste dem, nemlig Kenizzitten Otniel, Kalebs yngre Broder. 10 HERRENS Ånd kom over ham, og han blev Dommer i Israel; han drog ud til Kamp, og HERREN gav Kong Kusjan-Risj'atajim af Aram i hans Hånd, så han fik Overtaget over ham. 11 Og Landet havde Ro i fyrretyve År, og Kenizzitten Otniel døde. 12 Men Israelitterne blev ved at gøre, hvad der var ondt i HERRENS Øjne. Da gav HERREN Kong Eglon af Moab Magt over Israel, fordi de gjorde, hvad der var ondt i HERRENS Øjne. 13 Han fik Ammonitterne og Amalekitterne med sig, drog ud og slog Israel og tog Palmestaden*. { [*dvs. Jeriko. Dom. 1, 16.] } 14 Og Israelitterne stod under Kong Eglon af Moab i atten År. 15 Men da Israelitterne råbte til HERREN, lod HERREN en Befrier fremstå iblandt dem, Benjaminitten Ehud, Geras Søn, som var kejthåndet. Da Israelitterne engang sendte Ehud til Kong Eglon af Moab med Skat, 16 lavede han sig et tveægget Sværd, en Gomed* langt, og bandt det til sin højre Hofte under Kappen. { [*ukendt Mål.] } 17 Derpå afleverede han Skatten til Kong Eglon af Moab - Eglon var en meget fed Mand - 18 og da han var færdig dermed, ledsagede han Folkene, der havde båret Skatten, på Vej, 19 men selv vendte han om ved Pesilim* ved Gilgal og sagde: “Konge, jeg har noget at tale med dig om i Hemmelighed!” Men han bød ham tie, til alle de, der stod om ham, var gået ud. { [*betyder Gudebilleder.] } 20 Da Ehud kom ind til ham, sad han i sin svale Stue på Taget, hvor han var alene; og Ehud sagde: “Jeg har et Gudsord til dig!” Da rejste han sig fra sit Sæde, 21 men idet han stod op, rakte Ehud sin venstre Hånd ud og greb Sværdet ved sin højre Side og stak det i Underlivet på ham, 22 så endog Grebet gik i med Klingen; og Fedtet sluttede om Klingen, thi han drog ikke Sværdet ud af Livet på ham; og Skarnet gik fra ham. 23 Så gik Ehud bort gennem Søjlegangen, lukkede Døren til Stuen for ham og låsede den. 24 Efter at han var gået bort, kom Kongens Folk, og da de fandt Døren til Stuen låset, tænkte de, at han tildækkede sine Fødder i det svale Hammer; 25 men da de havde biet, indtil de skammede sig, uden at han åbnede Døren til Stuen, hentede de Nøglen og lukkede op; og se, der lå deres Herre død på Gulvet. 26 Men Ehud slap bort, medens de blev opholdt, og han satte over ved Pesilim og undslap til Se'ira. 27 Så snart han derpå nåede Efraims Bjerge, lod han støde i Hornet; og Israelitterne fulgte ham ned fra Bjergene, idet han gik i Spidsen for dem. 28 Og han sagde til dem: “Følg mig ned, thi HERREN har givet eders Fjender Moabitterne i eders Hånd!” Og de fulgte ham ned og fratog Moabitterne Vadestederne over Jordan og lod ikke en eneste komme over. 29 Ved den Lejlighed nedhuggede de omtrent 10.000 Moabitter, lutter stærke og dygtige Mænd, ikke én undslap. 30 Således blev Moab den Gang underkuet af Israel; og Landet havde Ro i firsindstyve År. 31 Efter ham kom Sjamgar, Anats Søn. Han nedhuggede Filisterne, 600 Mand, med en Oksedriverstav; også han frelste Israel.