7
1 Således lod den Herre Herren mig skue: Se, græshopper kom til syne, da Efterslætten var ved at gro frem - Efterslætten efter Kongens Høst. 2 Og da de var ved helt at afæde Jordens Urter, sagde jeg: “Herre, HERRE, tilgiv dog! Hvorledes skal Jakob stå det igennem, så lille han er?” 3 Og HERREN angrede. “Det skal ej ske!” sagde HERREN. 4 Således lod den Herre HERREN mig skue: Se, den Herre HERREN kaldte Ild frem til Straf, og den fortærede det store Verdensdyb; men da den vilde til at fortære Agerlandet, 5 sagde jeg: “Herre, HERRE, hold inde! Hvorledes skal Jakob stå det igennem, så lille han er?” 6 Og HERREN angrede. “Ej heller det skal ske!” sagde den Herre HERREN. 7 Således lod han mig skue: Se, Herren stod på en Mur med et Blylod i Hånden. 8 Og HERREN sagde til mig: “Hvad ser du, Amos?” Jeg svarede: “Et Blylod!” Da sagde Herren: “Se, jeg sænker Loddet i mit Folk Israel; jeg vil ikke spare det længer. 9 Isaks Høje bliver øde, Israels Helligdomme styrtes, med Sværd står jeg op mod Jeroboams Hus.” 10 Men Amazja, Betels Præst, sendte Bud til Kong Jeroboam af Israel og lod sige: “Amos stifter en Sammensværgelse imod dig midt i Israels Hus; Landet kan ikke bære alle hans Ord. 11 Thi således siger Amos: For Sværdet skal Jeroboam dø, og Israel skal bortføres fra sin Jord.” 12 Og Amazja sagde til Amos: “Seer, gå din Vej og se at komme til Judas Land! Der kan du tjene dit Brød og profetere. 13 Men i Betel må du ikke profetere længer, thi det er kongens Helligdom og Rigets Tempel.” 14 Amos svarede Amazja: “Jeg er hverken Profet eller Profetlærling: jeg er Fårehyrde og avler Morbærfigen; 15 men HERREN tog mig fra Hjorden og sagde til mig: Gå hen og profeter for mit Folk Israel! 16 Så hør nu HERRENS Ord! Du siger: Du må ikke profetere mod Israel, ej prædike mod Israels Hus! 17 Derfor, så siger HERREN: Din Hustru bliver Skøge i Byen, dine Sønner og Døtre skal falde for Sværd; din Jord skal udskiftes med Snor, og selv skal du dø på uren Jord. Og bort fra sin Jord skal Israel føres.”