24
1 Men HERRENS vrede blussede atter op mod Israel, så at han æggede David mod dem og sagde: “Gå hen og hold Mandtal over Israel og Juda!” 2 Kongen sagde da til Joab og Hærførerne, der var hos ham: “Drag rundt i alle Israels Stammer fra Dan til Be'ersjeba og hold Mønstring over Folket, for at jeg kan få Tallet på det at vide!” 3 Men Joab svarede Kongen: “Måtte HERREN din Gud forøge Folket hundredfold, og måtte min Herre Kongen selv opleve det - men hvorfor har min Herre Kongen sat sig sligt for?” 4 Men Joab og Hærførerne måtte bøje sig for Kongens Ord. Joab og Hærførerne forlod derfor Kongen for at holde Mønstring over Israels Folk. 5 De gik over Jordan og begyndte ved Aroer og Byen, der ligger midt i Dalen; drog ad Gad til og i Retning af Ja'zer; 6 så kom de til Gilead og til Hetitternes Land hen imod Kadesj, derpå til Dan, og fra Dan vendte de sig hen mod Zidon; 7 så kom de til Fæstningen Tyrus og alle Hivvitternes og Kana'anæernes Byer, hvorfra de gik til Be'ersjeba i det judæiske Sydland. 8 Efter at de var draget hele Landet rundt i ni Måneder og tyve Dage, kom de tilbage til Jerusalem. 9 Joab opgav derpå Kongen Tallet, der var fundet ved Folketællingen, og Israel talte 800.000 kraftige, våbenføre Mænd, Juda 500.000 Mænd. 10 Men efter at David havde holdt Mandtal over Folket. slog Samvittigheden ham, og han sagde til HERREN: “Jeg har syndet svarlig i, hvad jeg har gjort! Men tilgiv nu, HERRE, din Tjeners Brøde, thi jeg har handlet som en stor Dåre!” 11 Da David stod op om Morgenen kom HERRENS Ord til Profeten Gad, Davids Seer, således: 12 “Gå hen og sig til David: Så siger HERREN; Jeg forelægger dig tre Ting; vælg selv, hvilken jeg skal lade times dig!” 13 Gad kom da til David og kundgjorde ham det og sagde: “Skal der komme tre Hungersnødsår over dig i dit Land, eller vil du i tre Måneder jages på Flugt, forfulgt af din Fjende, eller skal der komme tre Dages Pest i dit Land? Overvej nu, hvad jeg skal svare ham, der har sendt mig!” 14 David svarede Gad: “Jeg er i såre stor Vånde - lad os så falde i HERRENS Hånd, thi hans Barmhjertighed er stor; i Menneskehånd vil jeg ikke falde!” 15 Så valgte David da Pesten. Ved Hvedehøstens Tid begyndte Soten at ramme Folket; og der døde 70.000 Mand af Folket fra Dan til Be'ersjeba. 16 Da Engelen udrakte sin Hånd mod Jerusalem for at ødelægge det, angrede HERREN det onde, og han sagde til Engelen, som ødelagde Folket “Nu er det nok, drag din Hånd tilbage!” HERRENS Engel var da ved Jebusitten Aravnas Tærskeplads. 17 Men da David så Engelen, som slog Folket, sagde han til HERREN: “Det er mig, der har syndet, mig, der har begået Brøden; men Fårene der, hvad har de gjort? Lad din Hånd dog ramme mig og mit Fædrenehus!” 18 Samme Dag kom Gad til David og sagde: “Gå op og rejs HERREN et Alter på Jebusitten Aravnas Tærskeplads!” 19 Og David gik derop efter Gads Ord, således som HERREN havde påbudt. 20 Da Aravna, der var ved at tærske Hvede, så ned og fik Øje på Kongen og hans Folk, som kom hen imod ham, gik han ud og kastede sig på sit Ansigt til Jorden for ham; 21 og Aravna sagde: “Hvorfor kommer min Herre Kongen til sin Træl?” David svarede: “For at købe Tærskepladsen af dig og bygge HERREN et Alter, at Folket må blive friet fra Plagen!” 22 Da sagde Aravna til David: “Min Herre Kongen tage den og ofre, hvad ham tykkes ret! Her er Okserne til Brændoffer og Tærskeslæderne og Oksernes Stavtøj til Brændsel! 23 Min Herre Kongens Træl giver Kongen det hele!” Og Aravna sagde til Kongen: “Måtte HERREN din Gud have Behag i dig!” 24 Men Kongen svarede Aravna: “Nej, jeg vil købe det af dig for dets fulde Værdi; jeg vil ikke bringe HERREN min Gud Brændofre, som intet koster mig!” Så købte David Tærskepladsen og Okserne for halvtredsindstyve Sølvsekel; 25 og David byggede HERREN et Alter der og ofrede Brændofre og Takofre. Da forbarmede HERREN sig over Landet, og Israel blev friet fra Plagen.