2
1 Derpå løftede jeg mine Øjne og skuede, og se, der var fire Horn. 2 Jeg spurgte Engelen, som talte med mig: “Hvad betyder de?” Han svarede: “Det er de Horn, som har spredt Juda, Israel og Jerusalem.” 3 Så lod HERREN mig se fire Smede. 4 Jeg spurgte: “Hvad kommer de for?” Og han svarede: “Hine er de Horn, som spredte Juda, så det ikke kunde løfte sit Hoved; og nu kommer disse for at hvæsse Økser til at slå Hornene til Jorden på de Hedninger, som løftede deres Horn mod Judas Land for at sprede det.” 5 Derpå løftede jeg mine Øjne og skuede, og se, der var en Mand med en Målesnor i Hånden. 6 Jeg spurgte: “Hvor skal du hen?” Han svarede: “Hen at måle Jerusalem og se, hvor bredt og langt det er.” 7 Og se, Engelen, som talte med mig, trådte frem, og en anden Engel trådte frem over for ham, 8 og han sagde til ham: “Løb hen og sig til den unge Mand der: Som åbent Land skal Jerusalem ligge, så mange Mennesker og Dyr skal der være i det. 9 Jeg vil selv, lyder det fra HERREN, være en Ildmur omkring det og herliggøre mig i det. 10 Op, op, fly bort fra Nordlandet, lyder det fra HERREN, thi fra Himmelens fire Vinde samler jeg eder, lyder det fra HERREN. 11 Op, red jer til Zion, I, som bor hos Babels Datter! 12 Thi så siger Hærskarers HERRE, hvis Herlighed sendte mig til Folkene, der hærger eder: Den, som rører eder, rører min Øjesten. 13 Thi se, jeg svinger min Hånd imod dem, og de skal blive til Bytte for dem, som nu er deres Trælle; og I skal kende, at Hærskarers HERRE har sendt mig. 14 Jubl og glæd dig, Zions Datter! Thi se, jeg kommer og fæster Bo i din Midte, lyder det fra HERREN.” 15 Og mange Folk skal på hin Dag slutte sig til HERREN og være hans Folk og bo i din Midte, og du skal kende, at Hærskarers HERRE har sendt mig til dig. 16 Og HERREN tager Juda til Arvelod på den hellige Jord og udvælger atter Jerusalem. 17 Stille, alt Kød, for HERREN, thi han har rejst sig fra sin hellige Bolig.