20
1 Ved den Tid blev Ezekias dødssyg. Da kom Profeten Esajas, Amoz' Søn, til ham og sagde: “Så siger HERREN: Beskik dit Hus, thi du skal dø og ikke leve!” 2 Da vendte han Ansigtet om mod Væggen og bad således til HERREN: 3 “Ak, HERRE, kom dog i Hu, hvorledes jeg har vandret for dit Åsyn i Oprigtighed og med helt Hjerte og gjort, hvad der er godt i dine Øjne!” Og Ezekias græd højt. 4 Men Esajas var endnu ikke ude af den mellemste Forgård, før HERRENS Ord kom til ham således: 5 “Vend tilbage og sig til Ezekias, mit Folks Fyrste: Så siger HERREN, din Fader Davids Gud: Jeg har hørt din Bøn, jeg har set dine Tårer! Se, jeg vil helbrede dig; i Overmorgen kan du gå op i HERRENS Hus; 6 og jeg vil lægge femten År til dit Liv og udfri dig og denne By af Assyrerkongens Hånd og værne om denne By for min og min Tjener Davids Skyld!” 7 Derpå sagde Esajas: “Kom med et Figenplaster!” Og da de kom med Plasteret og lagde det på det syge Sted, blev han rask. 8 Men Ezekias sagde til Esajas: “Hvad er Tegnet på, at HERREN vil helbrede mig, så jeg i Overmorgen kan gå op i HERRENS Hus?” 9 Da svarede Esajas: “Dette skal være dig Tegnet fra HERREN på, at HERREN vil udføre, hvad han har sagt: Skal Skyggen gå ti Streger frem eller ti Streger tilbage?” 10 Ezekias sagde: “Skyggen kan let strække sig ti Streger frem - nej, lad den gå ti Streger tilbage!” 11 Da råbte Profeten Esajas til HERREN; og han lod Skyggen på Akaz' Solur gå ti Streger tilbage. 12 Ved den Tid sendte Bal'adans Søn, Kong Merodak-Bal'adan af Babel, Brev og Gave til Ezekias, da han hørte, at Ezekias havde været syg. 13 Og Ezekias glædede sig over deres Komme og viste dem hele Huset, hvor han havde sine Skatte, Sølvet og Guldet, Røgelsestofferne, den fine Olie, hele sit Våbenoplag og alt, hvad der var i hans Skatkamre; der var ikke den Ting i hans Hus og hele hans Rige, som Ezekias ikke viste dem. 14 Da kom Profeten Esajas til Kong Ezekias og sagde til ham: “Hvad sagde disse Mænd, og hvorfra kom de til dig?” Ezekias svarede: “De kom fra et fjernt Land, fra Babel!” 15 Da spurgte han: “Hvad fik de at se i dit Hus?” Ezekias svarede: “Alf, hvad der er i mit Hus, så de; der er ikke den Ting i mine Skatkamre, jeg ikke viste dem!” 16 Da sagde Esajas til Ezekias: “Hør HERRENS Ord! 17 Se, Dage skal komme, da alt, hvad der er i dit Hus, og hvad dine Fædre har samlet indtil denne Dag, skal bringes til Babel og intet lades tilbage, siger HERREN! 18 Og af dine Sønner, der nedstammer fra dig, og som du avler, skal nogle tages og gøres til Hofmænd i Babels Konges Palads!” 19 Men Ezekias sagde til Esajas: “Det Ord fra HERREN, du har kundgjort, er godt!” Thi han tænkte: “Så bliver der da Fred og Tryghed, så længe jeg lever!” 20 Hvad der ellers er at fortælle om Ezekias og hans Heltegerninger, og hvorledes han anlagde Vanddammen og Vandledningen og ledede Vandet ind i Byen, står jo optegnet i Judas Kongers Krønike. 21 Så lagde Ezekias sig til Hvile hos sine Fædre; og hans Søn Manasse blev Konge i hans Sted.