\NormalFont\ShortTitle{Přísloví}

{\MT Přísloví



\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}Přísloví Šalomouna syna Davidova, krále Izraelského,

\VS{2}Ku poznání moudrosti a cvičení, k vyrozumívání řečem rozumnosti,

\VS{3}K dosažení vycvičení v opatrnosti, spravedlnosti, soudu a toho, což pravého jest,

\VS{4}Aby dána byla hloupým důmyslnost, mládenečku umění a prozřetelnost.

\VS{5}Když poslouchati bude moudrý, přibude mu umění, a rozumný bude vtipnější,

\VS{6}K srozumění podobenství, a výmluvnosti řeči moudrých a pohádkám jejich.

\VS{7}Bázeň Hospodinova jest počátek umění, moudrostí a cvičením pohrdají blázni.

\VS{8}Poslouchej, synu můj, cvičení otce svého, a neopouštěj naučení matky své.

\VS{9}Neboť to přidá příjemnosti hlavě tvé, a bude zlatým řetězem hrdlu tvému.

\VS{10}Synu můj, jestliže by tě namlouvali hříšníci, nepřivoluj.

\VS{11}Jestliže by řekli: Poď s námi, úklady čiňme krvi, skryjeme se proti nevinnému bez ostýchání se;

\VS{12}Sehltíme je jako hrob za živa, a v cele jako ty, jenž sstupují do jámy;

\VS{13}Všelijakého drahého zboží dosáhneme, naplníme domy své loupeží;

\VS{14}Vrz los svůj mezi nás, měšec jeden budeme míti všickni:

\VS{15}Synu můj, nevycházej na cestu s nimi, zdrž nohu svou od stezky jejich;

\VS{16}Nebo nohy jejich ke zlému běží, a pospíchají k vylévání krve.

\VS{17}Jistě, že jakož nadarmo roztažena bývá sít před očima jakéhokoli ptactva,

\VS{18}Tak tito proti krvi své ukládají, skrývají se proti dušem svým.

\VS{19}Takovéť jsou cesty každého dychtícího po zisku, duši pána svého uchvacuje.

\VS{20}Moudrost vně volá, na ulicech vydává hlas svůj.

\VS{21}V největším hluku volá, u vrat brány, v městě, a výmluvnosti své vypravuje, řka:

\VS{22}Až dokud hloupí milovati budete hloupost, a posměvači posměch sobě libovati, a blázni nenáviděti umění?

\VS{23}Obraťtež se k domlouvání mému. Hle, vynáším vám ducha svého, a v známost vám uvodím slova svá.

\VS{24}Poněvadž jsem volala, a odpírali jste; vztahovala jsem ruku svou, a nebyl, kdo by pozoroval,

\VS{25}Anobrž strhli jste se všeliké rady mé, a trestání mého jste neoblíbili:

\VS{26}Pročež i já v bídě vaší smáti se budu, posmívati se budu, když přijde to, čehož se bojíte,

\VS{27}Když přijde jako hrozné zpuštění to, čehož se bojíte, a bída vaše jako bouře nastane, když přijde na vás trápení a ssoužení.

\VS{28}Tehdy volati budou ke mně, a nevyslyším; ráno hledati mne budou, a nenaleznou mne.

\VS{29}Proto že nenáviděli umění, a bázně Hospodinovy nevyvolili,

\VS{30}Aniž povolili radě mé, ale pohrdali všelikým domlouváním mým.

\VS{31}Protož jísti budou ovoce skutků svých, a radami svými nasyceni budou.

\VS{32}Nebo pokoj hloupých zmorduje je, a štěstí bláznů zahubí je.

\VS{33}Ale kdož mne poslouchá, bydliti bude bezpečně, pokoj maje před strachem zlých věcí.




\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}Synu můj, přijmeš-li slova má, a přikázaní má schováš-li u sebe;

\VS{2}Nastavíš-li moudrosti ucha svého, a nakloníš-li srdce svého k opatrnosti;

\VS{3}Ovšem, jestliže na rozumnost zavoláš, a na opatrnost zvoláš-li;

\VS{4}Budeš-li jí hledati jako stříbra, a jako pokladů pilně vyhledávati jí:

\VS{5}Tehdy porozumíš bázni Hospodinově, a známosti Boží nabudeš;

\VS{6}Nebo Hospodin dává moudrost, z úst jeho umění a opatrnost.

\VS{7}Chová upřímým dlouhověkosti, pavézou jest chodícím v sprostnosti,

\VS{8}Ostříhaje stezek soudu; on cesty svatých svých ostříhá.

\VS{9}Tehdy porozumíš spravedlnosti a soudu, a upřímosti i všeliké cestě dobré,

\VS{10}Když vejde moudrost v srdce tvé, a umění duši tvé se zalíbí.

\VS{11}Prozřetelnost ostříhati bude tebe, a opatrnost zachová tě,

\VS{12}Vysvobozujíc tě od cesty zlé, a od lidí mluvících věci převrácené,

\VS{13}Kteříž opouštějí stezky přímé, aby chodili po cestách tmavých,

\VS{14}Kteříž se veselí ze zlého činění, plésají v převrácenostech nejhorších,

\VS{15}Jejichž stezky křivolaké jsou, anobrž zmotaní jsou na cestách svých;

\VS{16}Vysvobozujíc tě i od ženy postranní, od cizí, kteráž řečmi svými lahodí,

\VS{17}Kteráž opouští vůdce mladosti své, a na smlouvu Boha svého se zapomíná;

\VS{18}K smrti se zajisté nachyluje dům její, a k mrtvým stezky její;

\VS{19}Kteřížkoli vcházejí k ní, nenavracují se zase, aniž trefují na cestu života;

\VS{20}Abys chodil po cestě dobrých, a stezek spravedlivých abys ostříhal.

\VS{21}Nebo upřímí bydliti budou v zemi, a pobožní zůstanou v ní;

\VS{22}Bezbožní pak z země vyťati budou, a přestupníci vykořeněni budou z ní.




\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}Synu můj, na učení mé nezapomínej, ale přikázaní mých nechať ostříhá srdce tvé.

\VS{2}Dlouhosti zajisté dnů, i let života i pokoje přidadí tobě.

\VS{3}Milosrdenství a pravda nechť neopouštějí tě, přivaž je k hrdlu svému, napiš je na tabuli srdce svého,

\VS{4}A nalezneš milost a prospěch výborný před Bohem i lidmi.

\VS{5}Doufej v Hospodina celým srdcem svým, na rozumnost pak svou nezpoléhej.

\VS{6}Na všech cestách svých snažuj se jej poznávati, a onť spravovati bude stezky tvé.

\VS{7}Nebývej moudrý sám u sebe; boj se Hospodina, a odstup od zlého.

\VS{8}Toť bude zdraví životu tvému, a rozvlažení kostem tvým.

\VS{9}Cti Hospodina z statku svého, a z nejpřednějších věcí všech úrod svých,

\VS{10}A naplněny budou stodoly tvé hojností, a presové tvoji mstem oplývati budou.

\VS{11}Kázně Hospodinovy, synu můj, nezamítej, aniž sobě oškliv domlouvání jeho.

\VS{12}Nebo kohož miluje Hospodin, tresce, a to jako otec syna, jejž libuje.

\VS{13}Blahoslavený člověk nalézající moudrost, a člověk vynášející opatrnost.

\VS{14}Lépeť jest zajisté těžeti jí, nežli těžeti stříbrem, anobrž nad výborné zlato užitek její.

\VS{15}Dražší jest než drahé kamení, a všecky nejžádostivější věci tvé nevrovnají se jí.

\VS{16}Dlouhost dnů v pravici její, a v levici její bohatství a sláva.

\VS{17}Cesty její cesty utěšené, a všecky stezky její pokojné.

\VS{18}Stromem života jest těm, kteříž jí dosahují, a kteříž ji mají, blahoslavení jsou.

\VS{19}Hospodin moudrostí založil zemi, utvrdil nebesa opatrností.

\VS{20}Uměním jeho propasti protrhují se, a oblakové vydávají rosu.

\VS{21}Synu můj, nechť neodcházejí ty věci od očí tvých, ostříhej zdravého naučení a prozřetelnosti.

\VS{22}I budeť to životem duši tvé, a ozdobou hrdlu tvému.

\VS{23}Tehdy choditi budeš bezpečně cestou svou, a v nohu svou neurazíš se.

\VS{24}Když lehneš, nebudeš se strašiti, ale odpočívati budeš, a bude libý sen tvůj.

\VS{25}Nelekneš se strachu náhlého, ani zpuštění bezbožníků, když přijde.

\VS{26}Nebo Hospodin bude doufání tvé, a ostříhati bude nohy tvé, abys nebyl lapen.

\VS{27}Nezadržuj dobrodiní potřebujícím, když s to býti můžeš, abys je činil.

\VS{28}Neříkej bližnímu svému: Odejdi, potom navrať se, a zítrať dám, maje to u sebe.

\VS{29}Neukládej proti bližnímu svému zlého, kterýž s tebou dověrně bydlí.

\VS{30}Nevaď se s člověkem bez příčiny, jestližeť neučinil zlého.

\VS{31}Nechtěj záviděti muži dráči, aniž zvoluj které cesty jeho.

\VS{32}Nebo ohavností jest Hospodinu převrácenec, ale s upřímými tajemství jeho.

\VS{33}Zlořečení Hospodinovo jest v domě bezbožníka, ale příbytku spravedlivých žehná:

\VS{34}Poněvadž posměvačům on se posmívá, pokorným pak dává milost.

\VS{35}Slávu moudří dědičně obdrží, ale blázny hubí pohanění.




\par }\Chap{4}{\PP \VerseOne{1}Poslouchejte, synové, učení otcova, a pozorujte, abyste poznali rozumnost.

\VS{2}Nebo naučení dobré dávám vám, neopouštějtež zákona mého.

\VS{3}Když jsem byl syn u otce svého mladičký, a jediný při matce své,

\VS{4}On vyučoval mne a říkal mi: Ať se chopí výmluvností mých srdce tvé, ostříhej přikázaní mých, a živ budeš.

\VS{5}Nabuď moudrosti, nabuď rozumnosti; nezapomínej, ani se uchyluj od řečí úst mých.

\VS{6}Neopouštějž jí, a bude tě ostříhati; miluj ji, a zachová tě.

\VS{7}Předně moudrosti, moudrosti nabývej, a za všecko jmění své zjednej rozumnost.

\VS{8}Vyvyšuj ji, a zvýšíť tě; poctí tě, když ji přijmeš.

\VS{9}Přidá hlavě tvé příjemnosti, korunou krásnou obdaří tě.

\VS{10}Slyš, synu můj, a přijmi řeči mé, a tak rozmnoží se léta života tvého.

\VS{11}Cestě moudrosti učím tě, vedu tě stezkami přímými.

\VS{12}Když choditi budeš, nebude ssoužen krok tvůj, a poběhneš-li, neustrčíš se.

\VS{13}Chopiž se učení, nepouštěj, ostříhej ho, nebo ono jest život tvůj.

\VS{14}Na stezku bezbožných nevcházej, a nekráčej cestou zlostníků.

\VS{15}Opusť ji, nechoď po ní, uchyl se od ní, a pomiň jí.

\VS{16}Neboť nespí, leč zlost provedou; anobrž zahánín bývá sen jejich, dokudž ku pádu nepřivodí,

\VS{17}Proto že jedí chléb bezbožnosti, a víno loupeží pijí.

\VS{18}Ale stezka spravedlivých jako světlo jasné, kteréž rozmáhá se, a svítí až do pravého dne.

\VS{19}Cesta pak bezbožných jako mrákota; nevědí, na čem se ustrčiti mohou.

\VS{20}Synu můj, slov mých pozoruj, k řečem mým nakloň ucha svého.

\VS{21}Nechať neodcházejí od očí tvých, ostříhej jich u prostřed srdce svého.

\VS{22}Nebo životem jsou těm, kteříž je nalézají, i všemu tělu jejich lékařstvím.

\VS{23}Přede vším, čehož se stříci sluší, ostříhej srdce svého, nebo z něho pochází život.

\VS{24}Odlož od sebe převrácenost úst, a zlost rtů vzdal od sebe.

\VS{25}Oči tvé ať k dobrým věcem patří, a víčka tvá ať přímě hledí před tebou.

\VS{26}Zvaž stezku noh svých, a všecky cesty tvé ať jsou spraveny.

\VS{27}Neuchyluj se na pravo ani na levo, odvrať nohu svou od zlého.




\par }\Chap{5}{\PP \VerseOne{1}Synu můj, pozoruj moudrosti mé, k opatrnosti mé nakloň ucha svého,

\VS{2}Abys ostříhal prozřetelnosti, a rtové tvoji šetřili umění.

\VS{3}Nebo rtové cizí ženy strdí tekou, a měkčejší nad olej ústa její.

\VS{4}Poslední pak věci její hořké jsou jako pelyněk, ostré jako meč na obě straně ostrý.

\VS{5}Nohy její sstupují k smrti, krokové její hrob uchvacují.

\VS{6}Stezku života snad bys zvážiti chtěl? Vrtkéť jsou cesty její, neseznáš.

\VS{7}Protož, synové, poslechněte mne, a neodstupujte od řečí úst mých.

\VS{8}Vzdal od ní cestu svou, a nepřibližuj se ke dveřím domu jejího,

\VS{9}Abys snad nedal jiným slávy své, a let svých ukrutnému,

\VS{10}Aby se nenasytili cizí úsilím tvým, a práce tvá nezůstala v domě cizím.

\VS{11}I řval bys naposledy, když bys zhubil tělo své a čerstvost svou,

\VS{12}A řekl bys: Jak jsem nenáviděl cvičení, a domlouváním pohrdalo srdce mé,

\VS{13}A neposlouchal jsem hlasu vyučujících mne, a k učitelům svým nenaklonil jsem ucha svého!

\VS{14}O málo, že jsem nevlezl ve všecko zlé u prostřed shromáždění a zástupu.

\VS{15}Pí vodu z čisterny své, a prameny z prostředku vrchoviště svého.

\VS{16}Nechť se rozlévají studnice tvé ven, a potůčkové vod na ulice.

\VS{17}Měj je sám sobě, a ne cizí s tebou.

\VS{18}Budiž požehnaný pramen tvůj, a vesel se z manželky mladosti své.

\VS{19}Laně milostné a srny utěšené; prsy její ať tě opojují všelikého času, v milování jejím kochej se ustavičně.

\VS{20}Nebo proč bys se kochal, synu můj, v cizí, a objímal život postranní,

\VS{21}Poněvadž před očima Hospodinovýma jsou cesty člověka, a on všecky stezky jeho váží?

\VS{22}Nepravosti vlastní jímají bezbožníka takového, a v provazích hříchu svého uvázne.

\VS{23}Takovýť umře, proto že nepřijímal cvičení, a ve množství bláznovství svého blouditi bude.




\par }\Chap{6}{\PP \VerseOne{1}Synu můj, slíbil-lis za přítele svého, podal-lis cizímu ruky své,

\VS{2}Zapleten jsi slovy úst svých, jat jsi řečmi úst svých.

\VS{3}Učiniž tedy toto, synu můj, a vyprosť se, poněvadžs se dostal v ruku přítele svého. Jdi, pokoř se, a probuď přítele svého.

\VS{4}Nedej usnouti očím svým, a zdřímati víčkám svým.

\VS{5}Vydři se jako srna z ruky, a jako pták z ruky čižebníka.

\VS{6}Jdi k mravenci, lenochu, shlédni cesty jeho, a nabuď moudrosti.

\VS{7}Kterýž nemaje vůdce, ani správce, ani pána,

\VS{8}Připravuje v létě pokrm svůj, shromažďuje ve žni potravu svou.

\VS{9}Dokudž lenochu ležeti budeš? Skoro-liž vstaneš ze sna svého?

\VS{10}Maličko pospíš, maličko zdřímeš, maličko složíš ruce, abys poležel,

\VS{11}V tom přijde jako pocestný chudoba tvá, a nouze tvá jako muž zbrojný.

\VS{12}Èlověk nešlechetný, muž nepravý chodí v převrácenosti úst.

\VS{13}Mhourá očima svýma, mluví nohama svýma, ukazuje prsty svými.

\VS{14}Převrácenost všeliká jest v srdci jeho, smýšlí zlé všelikého času, sváry rozsívá.

\VS{15}A protož v náhle přijde bída jeho, rychle setřín bude, a nebudeť uléčení.

\VS{16}Těchto šesti věcí nenávidí Hospodin, a sedmá ohavností jest duši jeho:

\VS{17}Očí vysokých, jazyka lživého, a rukou vylévajících krev nevinnou,

\VS{18}Srdce, kteréž ukládá myšlení nepravá, noh kvapných běžeti ke zlému,

\VS{19}Svědka lživého, mluvícího lež, a toho, jenž rozsívá různice mezi bratřími.

\VS{20}Ostříhejž, synu můj, přikázaní otce svého, a neopouštěj naučení matky své.

\VS{21}Přivazuj je k srdci svému ustavičně, a k hrdlu svému je připínej.

\VS{22}Kamžkoli půjdeš, ono tě zprovodí, když spáti budeš, bude tě ostříhati, a když procítíš, bude s tebou rozmlouvati,

\VS{23}(Nebo přikázaní jest svíce, a naučení světlo, a cesta života jsou domlouvání vyučující),

\VS{24}Aby tě ostříhalo od ženy zlé, od úlisnosti jazyka ženy cizí.

\VS{25}Nežádejž krásy její v srdci svém, a nechať tě nejímá víčky svými.

\VS{26}Nebo příčinou ženy cizoložné zchudl bys až do kusu chleba, anobrž žena cizoložná drahou duši ulovuje.

\VS{27}Může-liž kdo skrýti oheň v klíně svém, aby roucho jeho se nepropálilo?

\VS{28}Může-liž kdo choditi po uhlí řeřavém, aby nohy jeho se neopálily?

\VS{29}Tak kdož vchází k ženě bližního svého, nebudeť bez viny, kdož by se jí koli dotkl.

\VS{30}Neuvozují potupy na zloděje, jestliže by ukradl, aby nasytil život svůj, když lační,

\VS{31}Ač postižen jsa, navracuje to sedmernásobně, vším statkem domu svého nahražuje:

\VS{32}Ale cizoložící s ženou blázen jest; kdož hubí duši svou, tenť to činí;

\VS{33}Trápení a lehkosti dochází, a útržka jeho nebývá shlazena.

\VS{34}Nebo zůřivý jest hněv muže, a neodpouštíť v den pomsty.

\VS{35}Neohlídá se na žádnou záplatu, aniž přijímá, by i množství darů dával.




\par }\Chap{7}{\PP \VerseOne{1}Synu můj, ostříhej řečí mých, a přikázaní má schovej u sebe.

\VS{2}Ostříhej přikázaní mých, a živ budeš, a naučení mého jako zřítelnice očí svých.

\VS{3}Přivaž je na prsty své, napiš je na tabuli srdce svého.

\VS{4}Rci moudrosti: Sestra má jsi ty, a rozumnost přítelkyní jmenuj,

\VS{5}Aby tě ostříhala od ženy cizí, od postranní, jenž řečmi svými lahodí.

\VS{6}Nebo z okna domu svého okénkem vyhlédaje,

\VS{7}Viděl jsem mezi hloupými, spatřil jsem mezi mládeží mládence bláznivého.

\VS{8}Kterýž šel po ulici vedlé úhlu jejího, a cestou k domu jejímu kráčel,

\VS{9}V soumrak, u večer dne, ve tmách nočních a v mrákotě.

\VS{10}A aj, žena potkala ho v ozdobě nevěstčí a chytrého srdce,

\VS{11}Štěbetná a opovážlivá, v domě jejím nezůstávají nohy její,

\VS{12}Jednak vně, jednak na ulici u každého úhlu úklady činící.

\VS{13}I chopila jej, a políbila ho, a opovrhši stud, řekla jemu:

\VS{14}Oběti pokojné jsou u mne, dnes splnila jsem slib svůj.

\VS{15}Protož vyšla jsem vstříc tobě, abych pilně hledala tváři tvé, i nalezla jsem tě.

\VS{16}Koberci jsem obestřela lůže své, s řezbami a prostěradly Egyptskými,

\VS{17}Vykadila jsem pokojík svůj mirrou a aloe a skořicí.

\VS{18}Poď, opojujme se milostí až do jitra, obveselíme se v milosti.

\VS{19}Nebo není muže doma, odšel na cestu dalekou.

\VS{20}Pytlík peněz vzal s sebou, v jistý den vrátí se do domu svého.

\VS{21}I naklonila ho mnohými řečmi svými, a lahodností rtů svých přinutila jej.

\VS{22}Šel za ní hned, jako vůl k zabití chodívá, a jako blázen v pouta, jimiž by trestán byl.

\VS{23}Dokudž nepronikla střela jater jeho, pospíchal jako pták k osídlu, nevěda, že ono bezživotí jeho jest.

\VS{24}Protož nyní, synové, slyšte mne, a pozorujte řečí úst mých.

\VS{25}Neuchyluj se k cestám jejím srdce tvé, aniž se toulej po stezkách jejích.

\VS{26}Nebo mnohé zranivši, porazila, a silní všickni zmordováni jsou od ní.

\VS{27}Cesty pekelné dům její, vedoucí do skrýší smrti.




\par }\Chap{8}{\PP \VerseOne{1}Zdaliž moudrost nevolá, a rozumnost nevydává hlasu svého?

\VS{2}Na vrchu vysokých míst, u cesty, na rozcestí stojí,

\VS{3}U bran, kudy se chodí do města, a kudy se chodí dveřmi, volá, řkuci:

\VS{4}Na vásť, ó muži, volám, a hlas můj jest k synům lidským.

\VS{5}Poučte se hloupí opatrnosti, a blázni srozumějte srdcem.

\VS{6}Poslouchejtež, nebo znamenité věci mluviti budu, a otevření rtů mých pouhou pravdu.

\VS{7}Jistě žeť pravdu zvěstují ústa má, a ohavností jest rtům mým bezbožnost.

\VS{8}Spravedlivé jsou všecky řeči úst mých, není v nich nic křivého ani převráceného.

\VS{9}Všecky pravé jsou rozumějícímu, a přímé těm, kteříž nalézají umění.

\VS{10}Přijmětež cvičení mé raději než stříbro, a umění raději než zlato nejvýbornější.

\VS{11}Nebo lepší jest moudrost než drahé kamení, tak že jakékoli věci žádostivé vrovnati se jí nemohou.

\VS{12}Já moudrost bydlím s opatrností, a umění pravé prozřetelnosti přítomné mám.

\VS{13}Bázeň Hospodinova jest v nenávisti míti zlé, pýchy a vysokomyslnosti, i cesty zlé a úst převrácených nenávidím.

\VS{14}Má jest rada i šťastný prospěch, jáť jsem rozumnost, a má jest síla.

\VS{15}Skrze mne králové kralují, a knížata ustanovují věci spravedlivé.

\VS{16}Skrze mne knížata panují, páni i všickni soudcové zemští.

\VS{17}Já milující mne miluji, a kteříž mne pilně hledají, nalézají mne.

\VS{18}Bohatství a sláva při mně jest, zboží trvánlivé i spravedlnost.

\VS{19}Lepší jest ovoce mé než nejlepší zlato, i než ryzí, a užitek můj než stříbro výborné.

\VS{20}Stezkou spravedlnosti vodím, prostředkem stezek soudu,

\VS{21}Abych těm, kteříž mne milují, přidědila zboží věčné, a poklady jejich naplnila.

\VS{22}Hospodin měl mne při počátku cesty své, před skutky svými, přede všemi časy.

\VS{23}Před věky ustanovena jsem, před počátkem, prvé než byla země.

\VS{24}Když ještě nebylo propasti, zplozena jsem, když ještě nebylo studnic oplývajících vodami.

\VS{25}Prvé než hory založeny byly, než byli pahrbkové, zplozena jsem;

\VS{26}Ještě byl neučinil země a rovin, ani začátku prachu okršlku zemského.

\VS{27}Když připravoval nebesa, byla jsem tu, když vyměřoval okrouhlost nad propastí;

\VS{28}Když upevňoval oblaky u výsosti, když utvrzoval studnice propasti;

\VS{29}Když ukládal moři cíl jeho, a vodám, aby nepřestupovaly rozkázaní jeho, když vyměřoval základy země:

\VS{30}Tehdáž byla jsem od něho pěstována, a byla jsem jeho potěšení na každý den, anobrž hrám před ním každého času;

\VS{31}Hrám i na okršlku země jeho, a rozkoše mé s syny lidskými.

\VS{32}A tak tedy, synové, poslechněte mne, nebo blahoslavení jsou ostříhající cest mých.

\VS{33}Poslouchejte cvičení, a nabuďte rozumu, a nerozpakujte se.

\VS{34}Blahoslavený člověk, kterýž mne slýchá, bdě u dveří mých na každý den, šetře veřejí dveří mých.

\VS{35}Nebo kdož mne nalézá, nalézá život, a dosahuje lásky od Hospodina.

\VS{36}Ale kdož hřeší proti mně, ukrutenství provodí nad duší svou; všickni, kteříž mne nenávidí, milují smrt.




\par }\Chap{9}{\PP \VerseOne{1}Moudrost vystavěla dům svůj, vytesavši sloupů svých sedm.

\VS{2}Zbila dobytek svůj, smísila víno své, stůl také svůj připravila.

\VS{3}A poslavši děvečky své, volá na vrchu nejvyšších míst v městě:

\VS{4}Kdožkoli jest hloupý, uchyl se sem. Až i bláznivým říká:

\VS{5}Poďte, jezte chléb můj, a píte víno, kteréž jsem smísila.

\VS{6}Opusťte hloupost a živi buďte, a choďte cestou rozumnosti.

\VS{7}Kdo tresce posměvače, dochází hanby, a kdo přimlouvá bezbožnému, pohanění.

\VS{8}Nedomlouvej posměvači, aby tě nevzal v nenávist; přimlouvej moudrému, a bude tě milovati.

\VS{9}Učiň to moudrému, a bude moudřejší; pouč spravedlivého, a bude umělejší.

\VS{10}Počátek moudrosti jest bázeň Hospodinova, a umění svatých rozumnost.

\VS{11}Nebo skrze mne rozmnoží se dnové tvoji, a přidánoť bude let života.

\VS{12}Budeš-li moudrý, sobě moudrý budeš; pakli posměvač, sám vytrpíš.

\VS{13}Žena bláznivá štěbetná, nesmyslná, a nic neumí.

\VS{14}A sedí u dveří domu svého na stolici, na místech vysokých v městě,

\VS{15}Aby volala jdoucích cestou, kteříž přímo jdou stezkami svými, řkuci:

\VS{16}Kdo jest hloupý, uchyl se sem. A bláznivému říká:

\VS{17}Voda kradená sladší jest, a chléb pokoutní chutnější.

\VS{18}Ale neví hlupec, že mrtví jsou tam, a v hlubokém hrobě ti, kterýchž pozvala.




\par }\Chap{10}{\PP \VerseOne{1}Syn moudrý obveseluje otce, ale syn bláznivý zámutkem jest matce své.

\VS{2}Neprospívají pokladové bezbožně nabytí, ale spravedlnost vytrhuje od smrti.

\VS{3}Nedopustí lačněti Hospodin duši spravedlivého, statek pak bezbožných rozptýlí.

\VS{4}K nouzi přivodí ruka lstivá, ruka pak pracovitých zbohacuje.

\VS{5}Kdo shromažďuje v létě, jest syn rozumný; kdož vyspává ve žni, jest syn, kterýž hanbu činí.

\VS{6}Požehnání jest nad hlavou spravedlivého, ale ústa bezbožných přikrývají ukrutnost.

\VS{7}Památka spravedlivého požehnaná, ale jméno bezbožných smrdí.

\VS{8}Moudré srdce přijímá přikázaní, ale blázen od rtů svých padne.

\VS{9}Kdo chodí upřímě, chodí doufanlivě; kdož pak převrací cesty své, vyjeven bude.

\VS{10}Kdo mhourá okem, uvodí nesnáz; a kdož jest bláznivých rtů, padne.

\VS{11}Pramen života jsou ústa spravedlivého, ale ústa bezbožných přikrývají ukrutnost.

\VS{12}Nenávist vzbuzuje sváry, ale láska přikrývá všecka přestoupení.

\VS{13}Ve rtech rozumného nalézá se moudrost, ale kyj na hřbetě blázna.

\VS{14}Moudří skrývají umění, úst pak blázna blízké jest setření.

\VS{15}Zboží bohatého jest město pevné jeho, ale nouze jest chudých setření.

\VS{16}Práce spravedlivého jest k životu, nábytek pak bezbožných jest k hříchu.

\VS{17}Stezkou života jde, kdož přijímá trestání; ale kdož pohrdá domlouváním, bloudí.

\VS{18}Kdož přikrývá nenávist rty lživými, i kdož uvodí v lehkost, ten blázen jest.

\VS{19}Mnohé mluvení nebývá bez hříchu, kdož pak zdržuje rty své, opatrný jest.

\VS{20}Stříbro výborné jest jazyk spravedlivého, ale srdce bezbožných za nic nestojí.

\VS{21}Rtové spravedlivého pasou mnohé, blázni pak pro bláznovství umírají.

\VS{22}Požehnání Hospodinovo zbohacuje, a to beze všeho trápení.

\VS{23}Za žert jest bláznu činiti nešlechetnost, ale muž rozumný moudrosti se drží.

\VS{24}Èeho se bojí bezbožný, to přichází na něj; ale čehož žádají spravedliví, dává Bůh.

\VS{25}Jakož pomíjí vichřice, tak nestane bezbožníka, spravedlivý pak jest základ stálý.

\VS{26}Jako ocet zubům, a jako dým očima, tak jest lenivý těm, kteříž jej posílají.

\VS{27}Bázeň Hospodinova přidává dnů, léta pak bezbožných ukrácena bývají.

\VS{28}Očekávání spravedlivých jest potěšení, naděje pak bezbožných zahyne.

\VS{29}Silou jest upřímému cesta Hospodinova, a strachem těm, kteříž činí nepravost.

\VS{30}Spravedlivý na věky se nepohne, bezbožní pak nebudou bydliti v zemi.

\VS{31}Ústa spravedlivého vynášejí moudrost, ale jazyk převrácený vyťat bude.

\VS{32}Rtové spravedlivého znají, což jest Bohu libého, ústa pak bezbožných převrácené věci.




\par }\Chap{11}{\PP \VerseOne{1}Váha falešná ohavností jest Hospodinu, ale závaží pravé líbí se jemu.

\VS{2}Za pýchou přichází zahanbení, ale při pokorných jest moudrost.

\VS{3}Sprostnost upřímých vodí je, převrácenost pak přestupníků zatracuje je.

\VS{4}Neprospíváť bohatství v den hněvu, ale spravedlnost vytrhuje z smrti.

\VS{5}Spravedlnost upřímého spravuje cestu jeho, ale pro bezbožnost svou padá bezbožný.

\VS{6}Spravedlnost upřímých vytrhuje je, ale přestupníci v zlosti zjímáni bývají.

\VS{7}Když umírá člověk bezbožný, hyne naděje, i očekávání rekovských činů mizí.

\VS{8}Spravedlivý z úzkosti bývá vysvobozen, bezbožný pak přichází na místo jeho.

\VS{9}Pokrytec ústy kazí bližního svého, ale spravedliví uměním vytrženi bývají.

\VS{10}Z štěstí spravedlivých veselí se město, když pak hynou bezbožní, bývá prozpěvování.

\VS{11}Požehnáním spravedlivých zvýšeno bývá město, ústy pak bezbožných vyvráceno.

\VS{12}Pohrdá bližním svým blázen, ale muž rozumný mlčí.

\VS{13}Utrhač toulaje se, pronáší tajnost, věrný pak člověk tají věc.

\VS{14}Kdež není dostatečné rady, padá lid, ale spomožení jest ve množství rádců.

\VS{15}Velmi sobě škodí, kdož slibuje za cizího, ješto ten, kdož nenávidí rukojemství, bezpečen jest.

\VS{16}Žena šlechetná má čest, a ukrutní mají zboží.

\VS{17}Èlověk účinný dobře činí životu svému, ale ukrutný kormoutí tělo své.

\VS{18}Bezbožný dělá dílo falešné, ale kdož rozsívá spravedlnost, má mzdu jistou.

\VS{19}Tak spravedlivý rozsívá k životu, a kdož následuje zlého, k smrti své.

\VS{20}Ohavností jsou Hospodinu převrácení srdcem, ale ctného obcování líbí se jemu.

\VS{21}Zlý, by sobě i na pomoc přivzal, neujde pomsty, símě pak spravedlivých uchází toho.

\VS{22}Zápona zlatá na pysku svině jest žena pěkná bez rozumu.

\VS{23}Žádost spravedlivých jest toliko dobrých věcí, ale očekávání bezbožných hněv.

\VS{24}Mnohý rozdává štědře, a však přibývá mu více; jiný skoupě drží nad slušnost, ale k chudobě.

\VS{25}Èlověk štědrý bývá bohatší, a kdož svlažuje, také sám bude zavlažen.

\VS{26}Kdo zadržuje obilí, zlořečí mu lid; ale požehnání na hlavě toho, kdož je prodává.

\VS{27}Kdo pilně hledá dobrého, nalézá přízeň; kdož pak hledá zlého, potká jej.

\VS{28}Kdo doufá v bohatství své, ten spadne, ale spravedliví jako ratolest zkvetnou.

\VS{29}Kdo kormoutí dům svůj, za dědictví bude míti vítr, a blázen sloužiti musí moudrému.

\VS{30}Ovoce spravedlivého jest strom života, a kdož vyučuje duše, jest moudrý.

\VS{31}Aj, spravedlivému na zemi odplacováno bývá, čím více bezbožnému a hříšníku?




\par }\Chap{12}{\PP \VerseOne{1}Kdo miluje cvičení, miluje umění; kdož pak nenávidí domlouvání, nemoudrý jest.

\VS{2}Dobrý nalézá lásku u Hospodina, ale muže nešlechetného potupí Bůh.

\VS{3}Nebývá trvánlivý člověk v bezbožnosti, kořen pak spravedlivých nepohne se.

\VS{4}Žena statečná jest koruna muže svého, ale jako hnis v kostech jeho ta, kteráž k hanbě přivodí.

\VS{5}Myšlení spravedlivých jsou pravá, rady pak bezbožných lstivé.

\VS{6}Slova bezbožných úklady činí krvi, ústa pak spravedlivých vytrhují je.

\VS{7}Vyvráceni bývají bezbožní tak, aby jich nebylo, ale dům spravedlivých ostojí.

\VS{8}Podlé toho, jakž rozumný jest, chválen bývá muž, převráceného pak srdce bude v pohrdání.

\VS{9}Lepší jest nevzácný, kterýž má služebníka, nežli ten, kterýž sobě slavně počíná, a nemá chleba.

\VS{10}Pečuje spravedlivý o život hovádka svého, srdce pak bezbožných ukrutné jest.

\VS{11}Kdo dělá zemi svou, nasycen bývá chlebem; ale kdož následuje zahalečů, blázen jest.

\VS{12}Žádostiv jest bezbožný obrany proti zlému, ale kořen spravedlivých způsobuje ji.

\VS{13}Do přestoupení rtů zapletá se zlostník, ale spravedlivý vychází z ssoužení.

\VS{14}Z ovoce úst každý nasycen bude dobrým, a odplatu za skutky člověka dá jemu Bůh.

\VS{15}Cesta blázna přímá se zdá jemu, ale kdo poslouchá rady, moudrý jest.

\VS{16}Hněv blázna v tentýž den poznán bývá, ale opatrný hanbu skrývá.

\VS{17}Kdož mluví pravdu, ohlašuje spravedlnost, svědek pak falešný lest.

\VS{18}Někdo vynáší řeči podobné meči probodujícímu, ale jazyk moudrých jest lékařství.

\VS{19}Rtové pravdomluvní utvrzeni budou na věky, ale na kratičko jazyk lživý.

\VS{20}V srdci těch, kteříž zlé obmýšlejí, bývá lest, v těch pak, kteříž radí ku pokoji, veselí.

\VS{21}Nepotká spravedlivého žádná těžkost, bezbožní pak naplněni budou zlým.

\VS{22}Ohavností jsou Hospodinu rtové lživí, ale ti, jenž činí pravdu, líbí se jemu.

\VS{23}Èlověk opatrný tají umění, ale srdce bláznů vyvolává bláznovství.

\VS{24}Ruka pracovitých panovati bude, lstivá pak musí dávati plat.

\VS{25}Starost v srdci člověka snižuje ji, ale věc dobrá obveseluje ji.

\VS{26}Vzácnější jest nad bližního svého spravedlivý, cesta pak bezbožných svodí je.

\VS{27}Nebude péci fortelný, což ulovil, ale člověk bedlivý statku drahého nabude.

\VS{28}Na stezce spravedlnosti jest život, a cesta stezky její nesmrtelná jest.




\par }\Chap{13}{\PP \VerseOne{1}Syn moudrý přijímá cvičení otcovo, ale posměvač neposlouchá domlouvání.

\VS{2}Z ovoce úst každý jísti bude dobré, ale duše převrácených nátisky.

\VS{3}Kdo ostříhá úst svých, ostříhá duše své; kdo rozdírá rty své, setření na něj přijde.

\VS{4}Žádá, a nic nemá duše lenivého, duše pak pracovitých zbohatne.

\VS{5}Slova lživého nenávidí spravedlivý, bezbožníka pak v ošklivost uvodí a zahanbuje.

\VS{6}Spravedlnost ostříhá přímě chodícího po cestě, bezbožnost pak vyvrací hříšníka.

\VS{7}Někdo bohatým se dělaje, nemá nic: zase někdo dělaje se chudým, má však statku mnoho.

\VS{8}Výplata života člověku jest bohatství jeho, ale chudý neslyší domlouvání.

\VS{9}Světlo spravedlivých rozsvětluje se, svíce pak bezbožných zhasne.

\VS{10}Samou toliko pýchou působí člověk svár, ale při těch, jenž užívají rady, jest moudrost.

\VS{11}Statek zle dobytý umenšovati se bude, kdož pak shromažďuje rukou, přivětší ho.

\VS{12}Očekávání dlouhé zemdlívá srdce, ale žádost splněná jest strom života.

\VS{13}Kdož pohrdá slovem Božím, sám sobě škodí; ale kdož se bojí přikázaní, odplaceno mu bude.

\VS{14}Naučení moudrého jest pramen života, k vyhýbání se osídlům smrti.

\VS{15}Rozum dobrý dává milost, cesta pak převrácených jest tvrdá.

\VS{16}Každý důmyslný dělá uměle, ale blázen rozprostírá bláznovství.

\VS{17}Posel bezbožný upadá v neštěstí, jednatel pak věrný jest lékařství.

\VS{18}Chudoba a lehkost potká toho, jenž se vytahuje z kázně; ale kdož ostříhá naučení, zveleben bude.

\VS{19}Žádost naplněná sladká jest duši, ale ohavnost jest bláznům odstoupiti od zlého.

\VS{20}Kdo chodí s moudrými, bude moudrý; ale kdo tovaryší s blázny, setřín bude.

\VS{21}Hříšníky stihá neštěstí, ale spravedlivým odplatí Bůh dobrým.

\VS{22}Dobrý zanechává dědictví vnukům, ale zboží hříšného zachováno bývá spravedlivému.

\VS{23}Hojnost jest pokrmů na rolí chudých, někdo pak hyne skrze nerozšafnost.

\VS{24}Kdo zdržuje metlu svou, nenávidí syna svého; ale kdož ho miluje, za času jej tresce.

\VS{25}Spravedlivý jí až do nasycení duše své, břicho pak bezbožných nedostatek trpí.




\par }\Chap{14}{\PP \VerseOne{1}Moudrá žena vzdělává dům svůj, bláznice pak rukama svýma boří jej.

\VS{2}Kdo chodí v upřímnosti své, bojí se Hospodina, ale převrácený v cestách svých pohrdá jím.

\VS{3}V ústech blázna jest hůl pýchy, rtové pak moudrých ostříhají jich.

\VS{4}Když není volů, prázdné jsou jesle, ale hojná úroda jest v síle volů.

\VS{5}Svědek věrný neklamá, ale svědek falešný mluví lež.

\VS{6}Hledá posměvač moudrosti, a nenalézá, rozumnému pak umění snadné jest.

\VS{7}Odejdi od muže bláznivého, když neseznáš při něm rtů umění.

\VS{8}Moudrost opatrného jest, aby rozuměl cestě své, bláznovství pak bláznů ke lsti.

\VS{9}Blázen přikrývá hřích, ale mezi upřímými dobrá vůle.

\VS{10}Srdce ví o hořkosti duše své, a k veselí jeho nepřimísí se cizí.

\VS{11}Dům bezbožných vyhlazen bude, ale stánek upřímých zkvetne.

\VS{12}Cesta zdá se přímá člověku, a však dokonání její jest cesta k smrti.

\VS{13}Také i v smíchu bolí srdce, a cíl veselí jest zámutek.

\VS{14}Cestami svými nasytí se převrácený srdcem, ale muž dobrý štítí se jeho.

\VS{15}Hloupý věří každému slovu, ale opatrný šetří kroku svého.

\VS{16}Moudrý bojí se a odstupuje od zlého, ale blázen dotře a smělý jest.

\VS{17}Náhlý se dopouští bláznovství, a muž myšlení zlých v nenávisti bývá.

\VS{18}Dědičně vládnou hlupci bláznovstvím, ale opatrní bývají korunováni uměním.

\VS{19}Sklánějí se zlí před dobrými, a bezbožní u bran spravedlivého.

\VS{20}Také i příteli svému v nenávisti bývá chudý, ale milovníci bohatého mnozí jsou.

\VS{21}Pohrdá bližním svým hříšník, ale kdož se slitovává nad chudými, blahoslavený jest.

\VS{22}Zajisté žeť bloudí, kteříž ukládají zlé; ale milosrdenství a pravda těm, kteříž smýšlejí dobré.

\VS{23}Všeliké práce bývá zisk, ale slovo rtů jest jen k nouzi.

\VS{24}Koruna moudrých jest bohatství jejich, bláznovství pak bláznivých bláznovstvím.

\VS{25}Vysvobozuje duše svědek pravdomluvný, ale lstivý mluví lež.

\VS{26}V bázni Hospodinově jestiť doufání silné, kterýž synům svým útočištěm bude.

\VS{27}Bázeň Hospodinova jest pramen života, k vyhýbání se osídlům smrti.

\VS{28}Ve množství lidu jest sláva krále, ale v nedostatku lidu zahynutí vůdce.

\VS{29}Zpozdilý k hněvu hojně má rozumu, ale náhlý pronáší bláznovství.

\VS{30}Život těla jest srdce zdravé, ale hnis v kostech jest závist.

\VS{31}Kdo utiská chudého, útržku činí Učiniteli jeho; ale ctí jej, kdož se slitovává nad chudým.

\VS{32}Pro zlost svou odstrčen bývá bezbožný, ale naději má i při smrti své spravedlivý.

\VS{33}V srdci rozumného odpočívá moudrost, co pak jest u vnitřnosti bláznů, nezatají se.

\VS{34}Spravedlnost zvyšuje národ, ale hřích jest ku pohanění národům.

\VS{35}Laskav bývá král na služebníka rozumného, ale hněviv na toho, kterýž hanbu činí.




\par }\Chap{15}{\PP \VerseOne{1}Odpověd měkká odvracuje hněv, ale řeč zpurná vzbuzuje prchlivost.

\VS{2}Jazyk moudrých ozdobuje umění, ale ústa bláznů vylévají bláznovství.

\VS{3}Na všelikém místě oči Hospodinovy spatřují zlé i dobré.

\VS{4}Zdravý jazyk jest strom života, převrácenost pak z něho ztroskotání od větru.

\VS{5}Blázen pohrdá cvičením otce svého, ale kdož ostříhá naučení, opatrnosti nabude.

\VS{6}V domě spravedlivého jest hojnost veliká, ale v úrodě bezbožného zmatek.

\VS{7}Rtové moudrých rozsívají umění, srdce pak bláznů ne tak.

\VS{8}Obět bezbožných ohavností jest Hospodinu, ale modlitba upřímých líbí se jemu.

\VS{9}Ohavností jest Hospodinu cesta bezbožného, toho pak, kdož následuje spravedlnosti, miluje.

\VS{10}Trestání přísné opouštějícímu cestu, a kdož nenávidí domlouvání, umře.

\VS{11}Peklo i zatracení jest před Hospodinem, čím více srdce synů lidských?

\VS{12}Nemiluje posměvač toho, kterýž ho tresce, aniž k moudrým přistoupí.

\VS{13}Srdce veselé obveseluje tvář, ale pro žalost srdce duch zkormoucen bývá.

\VS{14}Srdce rozumného hledá umění, ale ústa bláznů pasou se bláznovstvím.

\VS{15}Všickni dnové chudého zlí jsou, ale dobromyslného hody ustavičné.

\VS{16}Lepší jest maličko s bázní Hospodinovou než poklad veliký s nepokojem.

\VS{17}Lepší jest krmě z zelí, kdež jest láska, nežli z krmného vola, kdež jest nenávist.

\VS{18}Muž hněvivý vzbuzuje sváry, ale zpozdilý k hněvu upokojuje svadu.

\VS{19}Cesta lenivého jest jako plot z trní, ale stezka upřímých jest vydlážená.

\VS{20}Syn moudrý obveseluje otce, bláznivý pak člověk pohrdá matkou svou.

\VS{21}Bláznovství jest veselím bláznu, ale člověk rozumný upřímo kráčeti směřuje.

\VS{22}Kdež není rady, zmařena bývají usilování, ale množství rádců ostojí.

\VS{23}Vesel bývá člověk z odpovědi úst svých; nebo slovo v čas příhodný ó jak jest dobré!

\VS{24}Cesta života vysoko jest rozumnému proto, aby se uchýlil od pekla dole.

\VS{25}Dům pyšných vyvrací Hospodin, meze pak vdovy upevňuje.

\VS{26}Ohavností jsou Hospodinu myšlení zlého, ale čistých řeči vzácné.

\VS{27}Kdož dychtí po lakomství, kormoutí dům svůj; ale kdož nenávidí darů, živ bude.

\VS{28}Srdce spravedlivého přemyšluje, co má mluviti, ale ústa bezbožných vylévají všelijakou zlost.

\VS{29}Vzdálen jest Hospodin od bezbožných, ale modlitbu spravedlivých vyslýchá.

\VS{30}To, což se zraku naskýtá, obveseluje srdce; pověst dobrá tukem naplňuje kosti.

\VS{31}Ucho, kteréž poslouchá trestání života, u prostřed moudrých bydliti bude.

\VS{32}Kdo se vyhýbá cvičení, zanedbává duše své; ale kdož přijímá domlouvání, má rozum.

\VS{33}Bázeň Hospodinova jest cvičení se moudrosti, a slávu předchází ponížení.




\par }\Chap{16}{\PP \VerseOne{1}Při člověku bývá spořádání myšlení, ale od Hospodina jest řeč jazyka.

\VS{2}Všecky cesty člověka čisté se jemu zdají, ale kterýž zpytuje duchy, Hospodin jest.

\VS{3}Uval na Hospodina činy své, a budou upevněna předsevzetí tvá.

\VS{4}Hospodin všecko učinil pro sebe samého, také i bezbožného ke dni zlému.

\VS{5}Ohavností jest Hospodinu každý pyšného srdce; by sobě na pomoc i jiné přivzal, neujde pomsty.

\VS{6}Milosrdenstvím a pravdou očištěna bývá nepravost, a v bázni Hospodinově uchází se zlého.

\VS{7}Když se líbí Hospodinu cesty člověka, také i nepřátely jeho spokojuje k němu.

\VS{8}Lepší jest maličko s spravedlností, než množství důchodů nespravedlivých.

\VS{9}Srdce člověka přemýšlí o cestě své, ale Hospodin spravuje kroky jeho.

\VS{10}Rozhodnutí jest ve rtech královských, v soudu neuchylují se ústa jeho.

\VS{11}Váha a závaží jsou úsudek Hospodinův, a všecka závaží v pytlíku jeho nařízení.

\VS{12}Ohavností jest králům činiti bezbožně; nebo spravedlností upevňován bývá trůn.

\VS{13}Rtové spravedliví líbezní jsou králům, a ty, kteříž upřímě mluví, milují.

\VS{14}Rozhněvání královo jistý posel smrti, ale muž moudrý ukrotí je.

\VS{15}V jasné tváři královské jest život, a přívětivost jeho jako oblak s deštěm jarním.

\VS{16}Mnohem lépe jest nabyti moudrosti než zlata nejčistšího, a nabyti rozumnosti lépe než stříbra.

\VS{17}Cesta upřímých jest odstoupiti od zlého; ostříhá duše své ten, kdož ostříhá cesty své.

\VS{18}Před setřením bývá pýcha, a před pádem pozdvižení ducha.

\VS{19}Lépe jest poníženého duchu býti s pokornými, než děliti kořist s pyšnými.

\VS{20}Ten, kdož pozoruje slova, nalézá dobré; a kdož doufá v Hospodina, blahoslavený jest.

\VS{21}Ten, kdož jest moudrého srdce, slove rozumný, a sladkost rtů přidává naučení.

\VS{22}Rozumnost těm, kdož ji mají, jest pramen života, ale umění bláznů jest bláznovství.

\VS{23}Srdce moudrého rozumně spravuje ústa svá, tak že rty svými přidává naučení.

\VS{24}Plást medu jsou řeči utěšené, sladkost duši, a lékařství kostem.

\VS{25}Cesta zdá se přímá člověku, ale dokonání její jistá cesta smrti.

\VS{26}Èlověk pracovitý pracuje sobě, nebo ponoukají ho ústa jeho.

\VS{27}Muž nešlechetný vykopává zlé, v jehožto rtech jako oheň spalující.

\VS{28}Muž převrácený rozsívá sváry, a klevetník rozlučuje přátely.

\VS{29}Muž ukrutný přeluzuje bližního svého, a uvodí jej na cestu nedobrou.

\VS{30}Zamhuřuje oči své, smýšleje věci převrácené, a zmítaje pysky svými, vykonává zlé.

\VS{31}Koruna ozdobná jsou šediny na cestě spravedlnosti se nalézající.

\VS{32}Lepší jest zpozdilý k hněvu než silný rek, a kdož panuje nad myslí svou nežli ten, kterýž dobyl města.

\VS{33}Do klínu umítán bývá los, ale od Hospodina všecko řízení jeho.




\par }\Chap{17}{\PP \VerseOne{1}Lepší jest kus chleba suchého s pokojem, nežli dům plný nabitých hovad s svárem.

\VS{2}Služebník rozumný panovati bude nad synem, kterýž jest k hanbě, a mezi bratřími děliti bude dědictví.

\VS{3}Teglík stříbra a pec zlata zkušuje, ale srdcí Hospodin.

\VS{4}Zlý člověk pozoruje řečí nepravých, a lhář poslouchá jazyka převráceného.

\VS{5}Kdo se posmívá chudému, útržku činí Učiniteli jeho; a kdo se z bídy raduje, nebude bez pomsty.

\VS{6}Koruna starců jsou vnukové, a ozdoba synů otcové jejich.

\VS{7}Nesluší na blázna řeči znamenité, ovšem na kníže řeč lživá.

\VS{8}Jako kámen drahý, tak bývá vzácný dar před očima toho, kdož jej béře; k čemukoli směřuje, daří se jemu.

\VS{9}Kdo přikrývá přestoupení, hledá lásky; ale kdo obnovuje věc, rozlučuje přátely.

\VS{10}Více se chápá rozumného jedno domluvení, nežli by blázna stokrát ubil.

\VS{11}Zpurný toliko zlého hledá, pročež přísný posel na něj poslán bývá.

\VS{12}Lépe člověku potkati se s nedvědicí osiřalou, nežli s bláznem v bláznovství jeho.

\VS{13}Kdo odplacuje zlým za dobré, neodejdeť zlé z domu jeho.

\VS{14}Začátek svady jest, jako když kdo protrhuje vodu; protož prvé než by se zsilil svár, přestaň.

\VS{15}Kdož ospravedlňuje nepravého, i kdož odsuzuje spravedlivého, ohavností jsou Hospodinu oba jednostejně.

\VS{16}K čemu jest zboží v ruce blázna, když k nabytí moudrosti rozumu nemá?

\VS{17}Všelikého času miluje, kdož jest přítelem, a bratr v ssoužení ukáže se.

\VS{18}Èlověk bláznivý ruku dávaje, činí slib před přítelem svým.

\VS{19}Kdož miluje svadu, miluje hřích; a kdo vyvyšuje ústa svá, hledá potření.

\VS{20}Převrácené srdce nenalézá toho, což jest dobrého; a kdož má vrtký jazyk, upadá v těžkost.

\VS{21}Kdo zplodil blázna, k zámutku svému zplodil jej, aniž se bude radovati otec nemoudrého.

\VS{22}Srdce veselé očerstvuje jako lékařství, ale duch zkormoucený vysušuje kosti.

\VS{23}Bezbožný tajně béře dar, aby převrátil stezky soudu.

\VS{24}Na oblíčeji rozumného vidí se moudrost, ale oči blázna těkají až na konec země.

\VS{25}K žalosti jest otci svému syn blázen, a k hořkosti rodičce své.

\VS{26}Jistě že pokutovati spravedlivého není dobré, tolikéž, aby knížata bíti měli pro upřímost.

\VS{27}Zdržuje řeči své muž umělý; drahého ducha jest muž rozumný.

\VS{28}Také i blázen, mlče, za moudrého jmín bývá, a zacpávaje rty své, za rozumného.




\par }\Chap{18}{\PP \VerseOne{1}Svémyslný hledá toho, což se jemu líbí, a ve všelijakou věc plete se.

\VS{2}Nezalibuje sobě blázen v rozumnosti, ale v tom, což zjevuje srdce jeho.

\VS{3}Když přijde bezbožný, přichází také pohrdání, a s lehkomyslným útržka.

\VS{4}Slova úst muže vody hluboké, potok rozvodnilý pramen moudrosti.

\VS{5}Přijímati osobu bezbožného není dobré, abys převrátil spravedlivého v soudu.

\VS{6}Rtové blázna směřují k svadě, a ústa jeho bití se domluví.

\VS{7}Ústa blázna k setření jemu, a rtové jeho osídlem duši jeho.

\VS{8}Slova utrhače jsou jako ubitých, ale však sstupují do vnitřností života.

\VS{9}Také ten, kdož jest nedbalý v práci své, bratr jest mrhače.

\VS{10}Věže pevná jest jméno Hospodinovo; k němu se uteče spravedlivý, a bude povýšen.

\VS{11}Zboží bohatého jest město pevné jeho, a jako zed vysoká v mysli jeho.

\VS{12}Před setřením vyvyšuje se srdce člověka, ale před povýšením bývá ponížení.

\VS{13}Kdož odpovídá něco, prvé než vyslyší, počítá se to za bláznovství jemu a za lehkost.

\VS{14}Duch muže snáší nemoc svou, ducha pak zkormouceného kdo snese?

\VS{15}Srdce rozumného dosahuje umění, a ucho moudrých hledá umění.

\VS{16}Dar člověka uprostranňuje jemu, a před oblíčej mocných přivodí jej.

\VS{17}Spravedlivý zdá se ten, kdož jest první v své při, ale když přichází bližní jeho, tedy stihá jej.

\VS{18}Los pokojí svady, a mezi silnými rozeznává.

\VS{19}Bratr křivdou uražený tvrdší jest než město nedobyté, a svárové jsou jako závora u hradu.

\VS{20}Ovocem úst jednoho každého nasyceno bývá břicho jeho, úrodou rtů svých nasycen bude.

\VS{21}Smrt i život jest v moci jazyka, a ten, kdož jej miluje, bude jísti ovoce jeho.

\VS{22}Kdo nalezl manželku, nalezl věc dobrou, a navážil lásky od Hospodina.

\VS{23}Poníženě mluví chudý, ale bohatý odpovídá tvrdě.

\VS{24}Ten, kdož má přátely, má se míti přátelsky, poněvadž přítel bývá vlastnější než bratr.




\par }\Chap{19}{\PP \VerseOne{1}Lepší jest chudý, jenž chodí v upřímnosti své, nežli převrácený ve rtech svých, kterýž jest blázen.

\VS{2}Jistě že bez umění duši není dobře, a kdož jest kvapných noh, hřeší.

\VS{3}Bláznovství člověka převrací cestu jeho, ačkoli proti Hospodinu zpouzí se srdce jeho.

\VS{4}Statek přidává přátel množství, ale chudý od přítele svého odloučen bývá.

\VS{5}Svědek falešný nebude bez pomsty, a kdož mluví lež, neuteče.

\VS{6}Mnozí pokoří se před knížetem, a každý jest přítel muži štědrému.

\VS{7}Všickni bratří chudého v nenávisti jej mají; čím více přátelé jeho vzdalují se od něho! Když volá za nimi, není jich.

\VS{8}Ten, kdož miluje duši svou, nabývá moudrosti, a ostříhá opatrnosti, aby nalezl dobré.

\VS{9}Svědek falešný nebude bez pomsty, a kdož mluví lež, zahyne.

\VS{10}Nesluší na blázna rozkoš, a ovšem, aby služebník nad knížaty panoval.

\VS{11}Rozum člověka zdržuje hněv jeho, a čest jeho jest prominouti provinění.

\VS{12}Prchlivost královská jako řvání mladého lva jest, a ochotnost jeho jako rosa na bylinu.

\VS{13}Trápení otci svému jest syn bláznivý, a ustavičné kapání žena svárlivá.

\VS{14}Dům a statek jest po rodičích, ale od Hospodina manželka rozumná.

\VS{15}Lenost přivodí tvrdý sen, a duše váhavá lačněti bude.

\VS{16}Ten, kdož ostříhá přikázaní, ostříhá duše své; ale kdož pohrdá cestami svými, zahyne.

\VS{17}Kdo uděluje chudému, půjčuje Hospodinu, a onť za dobrodiní jeho odplatí jemu.

\VS{18}Tresci syna svého, dokudž jest o něm naděje, a k zahynutí jeho neodpouštěj jemu duše tvá.

\VS{19}Veliký hněv ukazuj, odpouštěje trestání, proto že poněvadž odpouštíš, potom více trestati budeš.

\VS{20}Poslouchej rady, a přijímej kázeň, abys vždy někdy moudrý byl.

\VS{21}Mnozí úmyslové jsou v srdci člověka, ale uložení Hospodinovo toť ostojí.

\VS{22}Žádaná věc člověku jest dobře činiti jiným, ale počestnější jest chudý než muž lživý.

\VS{23}Bázeň Hospodinova k životu. Takový jsa nasycen, bydlí, aniž neštěstím navštíven bývá.

\VS{24}Lenivý schovává ruku svou za ňadra, ani k ústům svým jí nevztáhne.

\VS{25}Ubí posměvače, ať se hlupec dovtípí; a potresci rozumného, ať porozumí umění.

\VS{26}Syn, kterýž hanbu a lehkost činí, hubí otce, a zahání matku.

\VS{27}Přestaň, synu můj, poslouchati učení, kteréž od řečí rozumných odvozuje.

\VS{28}Svědek nešlechetný posmívá se soudu, a ústa bezbožných přikrývají nepravost.

\VS{29}Nebo na posměvače hotoví jsou nálezové, a rány na hřbet bláznů.




\par }\Chap{20}{\PP \VerseOne{1}Víno činí posměvače, a nápoj opojný nepokojného; pročež každý, kdož se kochá v něm, nebývá moudrý.

\VS{2}Hrůza královská jako řvání mladého lva; kdož ho rozhněvá, hřeší proti životu svému.

\VS{3}Přestati od sváru jest to každému ku poctivosti, ale kdožkoli se do nich zapletá, blázen jest.

\VS{4}Lenoch neoře pro zimu, pročež žebrati bude ve žni, ale nadarmo.

\VS{5}Rada v srdci muže voda hluboká, muž však rozumný dosáhne jí.

\VS{6}Větší díl lidí honosí se účinností svou, ale v pravdě takového kdo nalezne?

\VS{7}Spravedlivý ustavičně chodí v upřímnosti své; blažení synové jeho po něm.

\VS{8}Král sedě na soudné stolici, rozhání očima svýma všecko zlé.

\VS{9}Kdo může říci: Očistil jsem srdce své? Èist jsem od hříchu svého?

\VS{10}Závaží rozdílná a míra rozdílná, obé to ohavností jest Hospodinu.

\VS{11}Po skutcích svých poznáno bývá také i pachole, jest-li upřímé a pravé dílo jeho.

\VS{12}Ucho, kteréž slyší, a oko, kteréž vidí, obé to učinil Hospodin.

\VS{13}Nemiluj snu, abys nezchudl, otevři oči své, a nasytíš se chlebem.

\VS{14}Zlé, zlé, říká ten, kdož kupuje, a odejda, tedy se chlubí.

\VS{15}Zlato a množství perel, a nejdražší klínot jsou rtové umělí.

\VS{16}Vezmi roucho toho, kterýž slíbil za cizího, a kdo za cizozemku, základ jeho.

\VS{17}Chutný jest někomu chléb falše, ale potom ústa jeho pískem naplněna bývají.

\VS{18}Myšlení radou upevňuj, a s opatrnou radou veď boj.

\VS{19}Kdo vynáší tajnost, chodí neupřímě, pročež k lahodícímu rty svými nepřiměšuj se.

\VS{20}Kdo zlořečí otci svému neb matce své, zhasne svíce jeho v temných mrákotách.

\VS{21}Dědictví rychle z počátku nabytému naposledy nebývá dobrořečeno,

\VS{22}Neříkej: Odplatím se zlým; očekávej na Hospodina, a vysvobodí tě.

\VS{23}Ohavností jsou Hospodinu závaží rozdílná, a váhy falešné neoblibuje.

\VS{24}Od Hospodina jsou krokové muže, ale člověk jak vyrozumívá cestě jeho?

\VS{25}Osídlo jest člověku pohltiti věc posvěcenou, a po slibu zase toho vyhledávati.

\VS{26}Král moudrý rozptyluje bezbožné, a uvodí na ně pomstu.

\VS{27}Duše člověka jest svíce Hospodinova, kteráž zpytuje všecky vnitřnosti srdečné.

\VS{28}Milosrdenství a pravda ostříhají krále, a milosrdenstvím podpírá se trůn jeho.

\VS{29}Ozdoba mládenců jest síla jejich, a okrasa starců šediny.

\VS{30}Modřiny ran jsou lékařství při zlém, a bití vnitřnostem života.




\par }\Chap{21}{\PP \VerseOne{1}Jako potůčkové vod jest srdce královo v ruce Hospodinově; kamžkoli chce, nakloňuje ho.

\VS{2}Všeliká cesta člověka přímá se zdá jemu, ale kterýž zpytuje srdce, Hospodin jest.

\VS{3}Vykonávati spravedlnost a soud více se líbí Hospodinu nežli obět.

\VS{4}Vysokost očí, širokost srdce, a orání bezbožných jest hříchem.

\VS{5}Myšlení bedlivého všelijak ku prospěchu přicházejí, ale každého toho, kdož kvapný jest, toliko k nouzi.

\VS{6}Pokladové jazykem lživým shromáždění jsou marnost pomíjející hledajících smrti.

\VS{7}Zhouba, kterouž činí bezbožníci, bydliti bude u nich; nebo se zpěčují činiti soudu.

\VS{8}Muž, jehož cesta převrácená jest, cizí jest, čistého pak dílo přímé jest.

\VS{9}Lépe jest bydliti v koutě na střeše, nežli s ženou svárlivou v domě společném.

\VS{10}Duše bezbožného žádá zlého, ani přítel jeho jemu příjemný nebývá.

\VS{11}Posměvač když bývá trestán, hloupý bývá moudřejší; a když se uměle nakládá s moudrým, přijímá umění.

\VS{12}Vyučuje Bůh spravedlivého na domě bezbožného, kterýž vyvrací bezbožné pro zlost.

\VS{13}Kdo zacpává ucho své k volání chudého, i on sám volati bude, a nebude vyslyšán.

\VS{14}Dar skrytý ukrocuje prchlivost, a pocta v klíně hněv prudký.

\VS{15}Radostí jest spravedlivému činiti soud, ale hrůzou činitelům nepravosti.

\VS{16}Èlověk bloudící z cesty rozumnosti v shromáždění mrtvých odpočívati bude.

\VS{17}Muž milující veselost nuzníkem bývá, a kdož miluje víno a masti, nezbohatne.

\VS{18}Výplatou za spravedlivého bude bezbožný, a za upřímé ošemetný.

\VS{19}Lépe jest bydliti v zemi pusté než s ženou svárlivou a zlostnou.

\VS{20}Poklad žádostivý a olej jest v příbytku moudrého, bláznivý pak člověk zžírá jej.

\VS{21}Kdo snažně následuje spravedlnosti a milosrdenství, nalézá život, spravedlnost i slávu.

\VS{22}Do města silných vchází moudrý, a boří pevnost doufání jeho.

\VS{23}Kdo ostříhá úst svých a jazyka svého, ostříhá od úzkosti duše své.

\VS{24}Hrdého a pyšného jméno jest posměvač, kterýž vše s neochotností a pýchou dělá.

\VS{25}Žádost lenivého zabijí jej, nebo nechtí ruce jeho dělati.

\VS{26}Každého dne žádostí hoří, spravedlivý pak dává a neskoupí se.

\VS{27}Obět bezbožných ohavností jest, ovšem pak jestliže by ji s nešlechetností obětovali.

\VS{28}Svědek lživý zahyne, ale muž, kterýž co slyší, stále mluviti bude.

\VS{29}Muž bezbožný zatvrzuje tvář svou, upřímý pak měří cestu svou.

\VS{30}Není žádné moudrosti, ani opatrnosti, ani rady proti Hospodinu.

\VS{31}Kůň strojen bývá ke dni boje, ale Hospodinovo jest vysvobození.




\par }\Chap{22}{\PP \VerseOne{1}Vzácnější jest jméno dobré než bohatství veliké, a přízeň lepší než stříbro a zlato.

\VS{2}Bohatý a chudý potkávají se, učinitel obou jest Hospodin.

\VS{3}Opatrný vida zlé, vyhne se, ale hloupí předce jdouce, těžkosti docházejí.

\VS{4}Pokory a bázně Hospodinovy odplata jest bohatství a sláva i život.

\VS{5}Trní a osídla jsou na cestě převráceného; kdož ostříhá duše své, vzdálí se od nich.

\VS{6}Vyučuj mladého podlé způsobu cesty jeho; nebo když se i zstará, neuchýlí se od ní.

\VS{7}Bohatý nad chudými panuje, a vypůjčující bývá služebníkem toho, jenž půjčuje.

\VS{8}Kdo rozsívá nepravost, žíti bude trápení; prut zajisté prchlivosti jeho přestane.

\VS{9}Oko dobrotivé, onoť požehnáno bude; nebo udílí z chleba svého chudému.

\VS{10}Vyvrz posměvače, a odejdeť svada, anobrž přestane svár a lehkost.

\VS{11}Kdo miluje čistotu srdce, a v čích rtech jest příjemnost, takového král přítelem bývá.

\VS{12}Oči Hospodinovy ostříhají umění, ale snažnosti ošemetného převrací.

\VS{13}Říká lenoch: Lev jest vně, naprostřed ulic byl bych zabit.

\VS{14}Jáma hluboká ústa postranních; ten, na kohož se hněvá Hospodin, vpadne tam.

\VS{15}Bláznovství přivázáno jest k srdci mladého, ale metla kázně vzdálí je od něho.

\VS{16}Kdo utiská nuzného, aby rozmnožil své, a dává bohatému, jistotně bude v nouzi.

\VS{17}Nakloň ucha svého, a slyš slova moudrých, a mysl svou přilož k učení mému.

\VS{18}Nebo to bude utěšenou věcí, jestliže je složíš v srdci svém, budou-li spolu nastrojena ve rtech tvých.

\VS{19}Aby bylo v Hospodinu doufání tvé, oznamujiť to dnes. I ty také ostříhej toho.

\VS{20}Zdaližť jsem nenapsal znamenitých věcí z strany rad a umění,

\VS{21}Aťbych v známost uvedl jistotu řečí pravých, tak abys vynášeti mohl slova pravdy těm, kteříž by k tobě poslali?

\VS{22}Nelup nuzného, proto že nuzný jest, aniž potírej chudého v bráně.

\VS{23}Nebo Hospodin povede při jejich, a vydře duši těm, kteříž vydírají jim.

\VS{24}Nebývej přítelem hněvivého, a s mužem prchlivým neobcuj,

\VS{25}Abys se nenaučil stezkám jeho, a nevložil osídla na duši svou.

\VS{26}Nebývej mezi rukojměmi, mezi slibujícími za dluhy.

\VS{27}Nemáš-li, čím bys zaplatil, proč má kdo bráti lůže tvé pod tebou?

\VS{28}Nepřenášej mezníku starodávního, kterýž učinili otcové tvoji.

\VS{29}Vídáš-li, že muž snažný v díle svém před králi stává? Nestává před nepatrnými.




\par }\Chap{23}{\PP \VerseOne{1}Když sedneš k jídlu se pánem, pilně šetř, co jest před tebou.

\VS{2}Jinak vrazil bys nůž do hrdla svého, byl-li bys lakotný.

\VS{3}Nežádej lahůdek jeho, nebo jsou pokrm oklamavatelný.

\VS{4}Neusiluj, abys zbohatl; od opatrnosti své přestaň.

\VS{5}K bohatství-liž bys obrátil oči své? Poněvadž v náhle mizí; nebo sobě zdělalo křídla podobná orličím, a zaletuje k nebi.

\VS{6}Nejez chleba člověka závistivého, a nežádej lahůdek jeho.

\VS{7}Nebo jak on sobě tebe váží v mysli své, tak ty pokrmu toho. Díť: Jez a pí, ale srdce jeho není s tebou.

\VS{8}Skyvu svou, kterouž jsi snědl, vyvrátíš, a zmaříš slova svá utěšená.

\VS{9}Před bláznem nemluv, nebo pohrdne opatrností řečí tvých.

\VS{10}Nepřenášej mezníku starodávního, a na pole sirotků nevcházej.

\VS{11}Silnýť jest zajisté ochránce jejich; onť povede při jejich proti tobě.

\VS{12}Zaveď k učení mysl svou, a uši své k řečem umění.

\VS{13}Neodjímej od mladého kázně; nebo umrskáš-li jej metlou, neumřeť.

\VS{14}Ty metlou jej mrskávej, a tak duši jeho z pekla vytrhneš.

\VS{15}Synu můj, bude-li moudré srdce tvé, veseliti se bude srdce mé všelijak ve mně;

\VS{16}A plésati budou ledví má, když mluviti budou rtové tvoji pravé věci.

\VS{17}Nechť nezávidí srdce tvé hříšníku, ale raději choď v bázni Hospodinově celý den.

\VS{18}Nebo poněvadž jest odplata, naděje tvá nebude podťata.

\VS{19}Slyš ty, synu můj, a buď moudrý, a naprav na cestu srdce své.

\VS{20}Nebývej mezi pijány vína, ani mezi žráči masa.

\VS{21}Nebo opilec a žráč zchudne, a ospánlivost v hadry obláčí.

\VS{22}Poslouchej otce svého, kterýž tě zplodil, aniž pohrdej matkou svou, když se zstará.

\VS{23}Pravdy nabuď, a neprodávej jí, též moudrosti, umění a rozumnosti.

\VS{24}Náramně bývá potěšen otec spravedlivého, a ten, kdož zplodil moudrého, veselí se z něho.

\VS{25}Nechať se tedy veselí otec tvůj a matka tvá, a ať pléše rodička tvá.

\VS{26}Dej mi, synu můj, srdce své, a oči tvé cest mých ať ostříhají.

\VS{27}Nebo nevěstka jest jáma hluboká, a studnice těsná žena cizí.

\VS{28}Onať také jako loupežník úklady činí, a zoufalce na světě rozmnožuje.

\VS{29}Komu běda? komu ouvech? komu svady? komu křik? komu rány darmo? komu červenost očí?

\VS{30}Těm, kteříž se zdržují na víně; těm, kteříž chodí, aby vyhledali strojené víno.

\VS{31}Nehleď na víno rdící se, že vydává v koflíku záři svou, a přímo vyskakuje.

\VS{32}Naposledy jako had uštípne, a jako štír ušťkne.

\VS{33}Oči tvé hleděti budou na cizí, a srdce tvé mluviti bude převrácené věci,

\VS{34}A budeš jako ten, kterýž spí u prostřed moře, a jako ten, kterýž spí na vrchu sloupu bárky.

\VS{35}Díš: Zbili mne, a nestonal jsem, tloukli mne, a nečil jsem; když procítím, dám se zase v to.




\par }\Chap{24}{\PP \VerseOne{1}Nenásleduj lidí zlých, aniž žádej bývati s nimi.

\VS{2}Nebo o zhoubě přemýšlí srdce jejich, a rtové jejich o trápení mluví.

\VS{3}Moudrostí vzdělán bývá dům, a rozumností upevněn.

\VS{4}Skrze umění zajisté pokojové naplněni bývají všelijakým zbožím drahým a utěšeným.

\VS{5}Muž moudrý jest silný, a muž umělý přidává síly.

\VS{6}Nebo skrze rady opatrné svedeš bitvu, a vysvobození skrze množství rádců.

\VS{7}Vysoké jsou bláznu moudrosti; v bráně neotevře úst svých.

\VS{8}Kdo myslí zle činiti, toho nešlechetným nazovou.

\VS{9}Zlé myšlení blázna jest hřích, a ohavnost lidská posměvač.

\VS{10}Budeš-li se lenovati ve dni ssoužení, špatná bude síla tvá.

\VS{11}Vytrhuj jaté k smrti; nebo od těch, ješto se chýlí k zabití, což bys se zdržel?

\VS{12}Díš-li: Aj, nevěděli jsme o tom: zdaliž ten, jenž zpytuje srdce, nerozumí, a ten, kterýž jest strážce duše tvé, nezná, a neodplatí každému podlé skutků jeho?

\VS{13}Synu můj, jez med, nebo dobrý jest, a plást sladký dásním tvým.

\VS{14}Tak umění moudrosti duši tvé. Jestliže ji najdeš, onať bude mzda, a naděje tvá nebude vyťata.

\VS{15}Nečiniž úkladů, ó bezbožníče, příbytku spravedlivého, a nekaz odpočinutí jeho.

\VS{16}Nebo ač sedmkrát padá spravedlivý, však zase povstává, bezbožníci pak padají ve zlém.

\VS{17}Když by padl nepřítel tvůj, neraduj se, a když by klesl, nechať nepléše srdce tvé,

\VS{18}Aby snad nepopatřil Hospodin, a nelíbilo by se to jemu, a odvrátil by od něho hněv svůj.

\VS{19}Nehněvej se příčinou zlostníků, aniž následuj bezbožných.

\VS{20}Nebo zlý nebude míti odplaty; svíce bezbožných zhasne.

\VS{21}Boj se Hospodina, synu můj, i krále, a k neustavičným se nepřiměšuj.

\VS{22}Nebo v náhle nastane bída jejich, a pomstu obou těch kdo zná?

\VS{23}Také i toto moudrým náleží: Přijímati osobu v soudu není dobré.

\VS{24}Toho, kdož říká bezbožnému: Spravedlivý jsi, klnouti budou lidé, a v ošklivost jej vezmou národové.

\VS{25}Ale kteříž kárají, budou potěšeni, a přijde na ně požehnání dobrého.

\VS{26}Bude líbati rty toho, kdož mluví slova pravá.

\VS{27}Nastroj vně dílo své, a sprav je sobě na poli; potom také vystavíš dům svůj.

\VS{28}Nebývej svědkem všetečným proti bližnímu svému, aniž lahodně namlouvej rty svými.

\VS{29}Neříkej: Jakž mi učinil, tak mu učiním; odplatím muži tomu podlé skutku jeho.

\VS{30}Přes pole muže lenivého šel jsem, a přes vinici člověka nemoudrého,

\VS{31}A aj, porostlo všudy trním, přikryly všecko kopřivy, a ohrada kamenná její byla zbořená.

\VS{32}A vida to, posoudil jsem toho; vida, vzal jsem to k výstraze.

\VS{33}Maličko pospíš, maličko zdřímeš, maličko složíš ruce, abys poležel,

\VS{34}V tom přijde jako pocestný chudoba tvá, a nouze tvá jako muž zbrojný.




\par }\Chap{25}{\PP \VerseOne{1}Jaké i tato jsou přísloví Šalomounova, kteráž shromáždili muži Ezechiáše, krále Judského:

\VS{2}Sláva Boží jest skrývati věc, ale sláva králů zpytovati věc.

\VS{3}Vysokosti nebes, a hlubokosti země, a srdce králů není žádného vystižení.

\VS{4}Jako když bys odjal trůsku od stříbra, ukáže se slevači nádoba čistá:

\VS{5}Tak když odejmeš bezbožného od oblíčeje králova, tedy utvrzen bude v spravedlnosti trůn jeho.

\VS{6}Nestavěj se za znamenitého před králem, a na místě velikých nestůj.

\VS{7}Nebo lépe jest, aťby řečeno bylo: Vstup sem, nežli abys snížen byl před knížetem; což vídávají oči tvé.

\VS{8}Nevcházej v svár kvapně, tak abys naposledy něčeho se nedopustil, kdyby tě zahanbil bližní tvůj.

\VS{9}Srovnej při svou s bližním svým, a tajné věci jiného nevyjevuj,

\VS{10}Aťby lehkosti neučinil ten, kdož by to slyšel, až by i zlá pověst tvá nemohla jíti nazpět.

\VS{11}Jablka zlatá s řezbami stříbrnými jest slovo propověděné případně.

\VS{12}Náušnice zlatá a ozdoba z ryzího zlata jest trestatel moudrý u toho, jenž poslouchá.

\VS{13}Jako studenost sněžná v čas žně, tak jest posel věrný těm, kteříž jej posílají; nebo duši pánů svých očerstvuje.

\VS{14}Jako oblakové a vítr bez deště, tak člověk, kterýž se chlubí darem lživým.

\VS{15}Snášelivostí nakloněn bývá vývoda, a jazyk měkký láme kosti.

\VS{16}Nalezneš-li med, jez, pokudž by dosti bylo tobě, abys snad nasycen jsa jím, nevyvrátil ho.

\VS{17}Zdržuj nohu svou od domu bližního svého, aby syt jsa tebe, neměl tě v nenávisti.

\VS{18}Kladivo a meč a střela ostrá jest každý, kdož mluví falešné svědectví proti bližnímu svému.

\VS{19}Zub vylomený a noha vytknutá jest doufání v převráceném v den úzkosti.

\VS{20}Jako ten, kdož svláčí oděv v čas zimy, a ocet lije k sanitru, tak kdož zpívá písničky srdci smutnému.

\VS{21}Jestliže by lačněl ten, jenž tě nenávidí, nakrm jej chlebem, a žíznil-li by, napoj jej vodou.

\VS{22}Nebo uhlí řeřavé shromáždíš na hlavu jeho, a Hospodin odplatí tobě.

\VS{23}Vítr půlnoční zplozuje déšť, a tvář hněvivá jazyk tajně utrhající.

\VS{24}Lépe jest bydliti v koutě na střeše, nežli s ženou svárlivou v domě společném.

\VS{25}Voda studená duši ustalé jest novina dobrá z země daleké.

\VS{26}Studnice nohami zakalená a pramen zkažený jest spravedlivý z místa svého před bezbožným vystrčený.

\VS{27}Jísti mnoho medu není dobře; tak zpytování slávy jejich není slavné.

\VS{28}Město rozbořené beze zdi jest muž, kterýž nemá moci nad duchem svým.




\par }\Chap{26}{\PP \VerseOne{1}Jako sníh v létě, a jako déšť ve žni, tak nepřipadá na blázna čest.

\VS{2}Jako vrabec přenáší se, a vlaštovice létá, tak zlořečení bez příčiny nedojde.

\VS{3}Bič na koně, uzda na osla, a kyj na hřbet blázna.

\VS{4}Neodpovídej bláznu podlé bláznovství jeho, abys i ty jemu nebyl podobný.

\VS{5}Odpověz bláznu podlé bláznovství jeho, aby sám u sebe nebyl moudrý.

\VS{6}Jako by nohy osekal, bezpráví se dopouští ten, kdož svěřuje poselství bláznu.

\VS{7}Jakož nejednostejní jsou hnátové kulhavého, tak řeč v ústech bláznů.

\VS{8}Jako vložiti kámen do praku, tak jest, když kdo ctí blázna.

\VS{9}Trn, kterýž se dostává do rukou opilého, jest přísloví v ústech bláznů.

\VS{10}Veliký pán stvořil všecko, a dává odplatu bláznu, i odměnu přestupníkům.

\VS{11}Jakož pes navracuje se k vývratku svému, tak blázen opětuje bláznovství své.

\VS{12}Spatřil-li bys člověka, an jest moudrý sám u sebe, naděje o bláznu lepší jest než o takovém.

\VS{13}Říká lenoch: Lev lítý jest na cestě, lev jest v ulici.

\VS{14}Dvéře se obracejí na stežejích svých, a lenoch na lůži svém.

\VS{15}Schovává lenivý ruku svou za ňadra; těžko mu vztáhnouti ji k ústům svým.

\VS{16}Moudřejší jest lenivý u sebe sám, nežli sedm odpovídajících s soudem.

\VS{17}Psa za uši lapá, kdož odcházeje, hněvá se ne v své při.

\VS{18}Jako nesmyslný vypouští jiskry a šípy smrtelné,

\VS{19}Tak jest každý, kdož oklamává bližního, a říká: Zdaž jsem nežertoval?

\VS{20}Když není drev, hasne oheň; tak když nebude klevetníka, utichne svár.

\VS{21}Uhel mrtvý k roznícení, a drva k ohni, tak člověk svárlivý k roznícení svady.

\VS{22}Slova utrhače jako ubitých, ale však sstupují do vnitřností života.

\VS{23}Stříbrná trůska roztažená po střepě jsou rtové protivní a srdce zlé.

\VS{24}Rty svými za jiného se staví ten, jenž nenávidí, ale u vnitřnosti své skládá lest.

\VS{25}Když se ochotný ukáže řečí svou, nevěř mu; nebo sedmera ohavnost jest v srdci jeho.

\VS{26}Přikrývána bývá nenávist chytře, ale zlost její zjevena bývá v shromáždění.

\VS{27}Kdo jámu kopá, do ní upadá, a kdo valí kámen, na něj se obrací.

\VS{28}Èlověk jazyka ošemetného v nenávisti má ponížené, a ústy úlisnými způsobuje pád.




\par }\Chap{27}{\PP \VerseOne{1}Nechlub se dnem zítřejším, nebo nevíš, coť ten den přinese.

\VS{2}Nechať tě chválí jiní, a ne ústa tvá, cizí, a ne rtové tvoji.

\VS{3}Tíž má kamen, a váhu písek, ale hněv blázna těžší jest nad to obé.

\VS{4}Ukrutnátě věc hněv a prudká prchlivost, ale kdo ostojí před závistí?

\VS{5}Lepší jest domlouvání zjevné, než milování tajné.

\VS{6}Bezpečnější rány od přítele, než lahodná líbání nenávidícího.

\VS{7}Duše sytá pohrdá i medem, ale duši lačné každá hořkost sladká.

\VS{8}Jako pták zaletuje od hnízda svého, tak muž odchází od místa svého.

\VS{9}Mast a kadění obveseluje srdce; tak sladkost přítele víc než rada vlastní.

\VS{10}Přítele svého a přítele otce svého neopouštěj, a do domu bratra svého nechoď v čas bídy své; lepšíť jest soused blízký, než bratr daleký.

\VS{11}Buď moudrý, synu můj, a obvesel srdce mé, ať mám co odpovědíti tomu, kdož mi utrhá.

\VS{12}Opatrný vida zlé, vyhne se, ale hloupí předce jdouce, těžkosti docházejí.

\VS{13}Vezmi roucho toho, kterýž slíbil za cizího, a od toho, kdo za cizozemku slíbil, základ jeho.

\VS{14}Tomu, kdož dobrořečí příteli svému hlasem velikým, ráno vstávaje, za zlořečení počteno bude.

\VS{15}Kapání ustavičné v čas přívalu, a žena svárlivá rovní jsou sobě;

\VS{16}Kdož ji schovává, schovává vítr, a jako mast v pravici voněti bude.

\VS{17}Železo železem se ostří; tak muž zostřuje tvář přítele svého.

\VS{18}Kdo ostříhá fíku, jídá ovoce jeho; tak kdo ostříhá pána svého, poctěn bude.

\VS{19}Jakož u vodě tvář proti tváři se ukazuje, tak srdce člověka člověku.

\VS{20}Propast a zahynutí nebývají nasyceni, tak oči člověka nasytiti se nemohou.

\VS{21}Teglík stříbra a pec zlata zkušuje, tak člověka pověst chvály jeho.

\VS{22}Bys blázna i v stupě mezi krupami píchem zopíchal, neodejde od něho bláznovství jeho.

\VS{23}Pilně přihlídej k dobytku svému, pečuj o stáda svá.

\VS{24}Nebo ne na věky trvá bohatství, ani koruna do pronárodu.

\VS{25}Když zroste tráva, a ukazuje se bylina, tehdáž ať se shromažďuje seno s hor.

\VS{26}Beránkové budou k oděvu tvému, a záplata pole kozelci.

\VS{27}Nadto dostatek mléka kozího ku pokrmu tvému, ku pokrmu domu tvého, a živnosti děvek tvých.




\par }\Chap{28}{\PP \VerseOne{1}Utíkají bezbožní, ač jich žádný nehoní, ale spravedliví jako mladý lev smělí jsou.

\VS{2}Pro přestoupení země mnoho knížat jejích, ale pro člověka rozumného a umělého trvánlivé bývá panování.

\VS{3}Muž chudý, kterýž utiská nuzné, podoben jest přívalu zachvacujícímu, za čímž nebývá chleba.

\VS{4}Kteří opouštějí zákon, chválí bezbožného, ale kteříž ostříhají zákona, velmi jsou jim na odpor.

\VS{5}Lidé zlí nesrozumívají soudu, ti pak, kteříž hledají Hospodina, rozumějí všemu.

\VS{6}Lepší jest chudý, kterýž chodí v upřímnosti své, než převrácený na kterékoli cestě, ačkoli jest bohatý.

\VS{7}Kdo ostříhá zákona, jest syn rozumný; kdož pak s žráči tovaryší, hanbu činí otci svému.

\VS{8}Kdo rozmnožuje statek svůj lichvou a úrokem, shromažďuje tomu, kdož by jej z milosti chudým rozděloval.

\VS{9}Kdo odvrací ucho své, aby neslyšel zákona, i modlitba jeho jest ohavností.

\VS{10}Kdo zavodí upřímé na cestu zlou, do jámy své sám vpadne, ale upřímí dědičně obdrží dobré.

\VS{11}Moudrý jest u sebe sám muž bohatý, ale chudý rozumný vystihá jej.

\VS{12}Když plésají spravedliví, velmi to pěkně sluší; ale když povstávají bezbožní, vyhledáván bývá člověk.

\VS{13}Kdo přikrývá přestoupení svá, nepovede se jemu šťastně; ale kdož je vyznává a opouští, milosrdenství důjde.

\VS{14}Blahoslavený člověk, kterýž se strachuje vždycky; ale kdož zatvrzuje srdce své, upadne ve zlé.

\VS{15}Lev řvoucí a nedvěd hladovitý jest panovník bezbožný nad lidem nuzným.

\VS{16}Kníže bez rozumu bývá veliký dráč, ale kdož v nenávisti má mrzký zisk, prodlí dnů.

\VS{17}Èlověka, kterýž násilí činí krvi lidské, ani nad jamou, když utíká, žádný ho nezadrží.

\VS{18}Kdo chodí upřímě, zachován bude, převrácený pak na kterékoli cestě padne pojednou.

\VS{19}Kdo dělá zemi svou, nasycen bývá chlebem; ale kdož následuje zahalečů, nasycen bývá chudobou.

\VS{20}Muž věrný přispoří požehnání, ale kdož chvátá zbohatnouti, nebývá bez viny.

\VS{21}Přijímati osobu není dobré; nebo mnohý pro kus chleba neprávě činí.

\VS{22}Èlověk závistivý chvátá k statku, nic nevěda, že nouze na něj přijde.

\VS{23}Kdo domlouvá člověku, potom spíše milost nalézá nežli ten, kterýž lahodí jazykem.

\VS{24}Kdo loupí otce svého a matku svou, a říká, že to není žádný hřích, tovaryš jest vražedlníka.

\VS{25}Vysokomyslný vzbuzuje svár, ale kdo doufá v Hospodina, hojnost míti bude.

\VS{26}Kdo doufá v srdce své, blázen jest; ale kdož chodí moudře, pomůže sobě.

\VS{27}Kdo dává chudému, nebude míti žádného nedostatku; kdož pak zakrývá oči své, bude míti množství zlořečení.

\VS{28}Když povstávají bezbožní, skrývá se člověk; ale když hynou, rozmnožují se spravedliví.




\par }\Chap{29}{\PP \VerseOne{1}Èlověk, kterýž často kárán bývaje, zatvrzuje šíji, rychle potřín bude, tak že neprospěje žádné lékařství.

\VS{2}Když se množí spravedliví, veselí se lid; ale když panuje bezbožník, vzdychá lid.

\VS{3}Muž, kterýž miluje moudrost, obveseluje otce svého; ale kdož se přitovaryšuje k nevěstkám, mrhá statek.

\VS{4}Král soudem upevňuje zemi, muž pak, kterýž béře dary, boří ji.

\VS{5}Èlověk, kterýž pochlebuje příteli svému, rozprostírá sít před nohama jeho.

\VS{6}Výstupek bezbožného jest jemu osídlem, spravedlivý pak prozpěvuje a veselí se.

\VS{7}Spravedlivý vyrozumívá při nuzných, ale bezbožník nemá s to rozumnosti ani umění.

\VS{8}Muži posměvači zavozují město, ale moudří odvracují hněv.

\VS{9}Muž moudrý, kterýž se nesnadní s mužem bláznivým, buď že se pohne, buď že se směje, nemá pokoje.

\VS{10}Vražedlníci v nenávisti mají upřímého, ale upřímí pečují o duši jeho.

\VS{11}Všecken duch svůj vypouští blázen, ale moudrý na potom zdržuje jej.

\VS{12}Pána toho, kterýž rád poslouchá slov lživých, všickni služebníci jsou bezbožní.

\VS{13}Chudý a dráč potkávají se, obou dvou však oči osvěcuje Hospodin.

\VS{14}Krále toho, kterýž soudí právě nuzné, trůn na věky bývá utvrzen.

\VS{15}Metla a kárání dává moudrost, ale dítě sobě volné k hanbě přivodí matku svou.

\VS{16}Když se rozmnožují bezbožní, rozmnožuje se převrácenost, a však spravedliví spatřují pád jejich.

\VS{17}Tresci syna svého, a přineseť odpočinutí, a způsobí rozkoš duši tvé.

\VS{18}Když nebývá vidění, rozptýlen bývá lid; kdož pak ostříhá zákona, blahoslavený jest.

\VS{19}Slovy nebývá napraven služebník; nebo rozuměje, však neodpoví.

\VS{20}Spatřil-li bys člověka, an jest kvapný v věcech svých, lepší jest naděje o bláznu, než o takovém.

\VS{21}Kdo rozkošně chová z dětinství služebníka svého, naposledy bude syn.

\VS{22}Èlověk hněvivý vzbuzuje svár, a prchlivý mnoho hřeší.

\VS{23}Pýcha člověka snižuje jej, ale chudý duchem dosahuje slávy.

\VS{24}Kdo má spolek s zlodějem, v nenávisti má duši svou; zlořečení slyší, však neoznámí.

\VS{25}Strašlivý člověk klade sobě osídlo, ale kdo doufá v Hospodina, bývá povýšen.

\VS{26}Mnozí hledají tváři pánů, ješto od Hospodina jest soud jednoho každého.

\VS{27}Ohavností spravedlivým jest muž nepravý, ohavností pak bezbožnému, kdož upřímě kráčí.




\par }\Chap{30}{\PP \VerseOne{1}Slova Agura, syna Jáke. Sepsání řečí muže toho k Itielovi, k Itielovi a Uchalovi.

\VS{2}Jistě žeť jsem hloupější nad jiné, tak že rozumnosti člověka obecného nemám,

\VS{3}Aniž jsem se naučil moudrosti, a umění svatých neumím.

\VS{4}Kdo vstoupil v nebe, i sstoupil? Kdo sebral vítr do hrstí svých? Kdo shrnul vody v roucho své? Kdo upevnil všecky končiny země? Které jméno jeho, a jaké jméno syna jeho, víš-li?

\VS{5}Všeliká výmluvnost Boží přečištěná jest; onť jest štít doufajících v něho.

\VS{6}Nepřidávej k slovům jeho, aby tě nekáral, a byl bys ve lži postižen.

\VS{7}Dvou věcí žádám od tebe, neoslýchejž mne, prvé než umru:

\VS{8}Marnost a slovo lživé vzdal ode mne, chudoby neb bohatství nedávej mi, živ mne pokrmem vedlé potřeby mé,

\VS{9}Abych snad nasycen jsa, tě nezapřel, a neřekl: Kdo jest Hospodin? a abych zchudna, nekradl, a nebral naprázdno jména Hospodina Boha svého.

\VS{10}Nesoč na služebníka před pánem jeho, aťby nezlořečil, a ty abys nehřešil.

\VS{11}Jest pokolení, kteréž otci svému zlořečí, a matce své nedobrořečí.

\VS{12}Jest pokolení čisté samo u sebe, ačkoli od nečistot svých není obmyto.

\VS{13}Jest pokolení, jehož vysoké jsou oči, a víčka jeho jsou vyzdvižená.

\VS{14}Jest pokolení, jehož zubové jsou mečové, a třenovní zubové jeho nožové, k zžírání chudých na zemi a nuzných na světě.

\VS{15}Pijavice má dvě dcery říkající: Dej, dej. Tři věci nebývají nasyceny, anobrž čtyry, kteréž nikdy neřeknou: Dosti:

\VS{16}Peklo a život neplodné, země též nebývá nasycena vodou, a oheň neříká: Dosti.

\VS{17}Oko, kteréž se posmívá otci, a pohrdá poslušenstvím matky, vyklubí krkavci potoční, aneb snědí je orličata.

\VS{18}Tři tyto věci skryty jsou přede mnou, nýbrž čtyry, kterýchž neznám:

\VS{19}Cesty orlice v povětří, cesty hada na skále, cesty lodí u prostřed moře, a cesty muže při panně.

\VS{20}Takováž jest cesta ženy cizoložné: Jí, a utře ústa svá, a dí: Nepáchala jsem nepravosti.

\VS{21}Pode třmi věcmi pohybuje se země, anobrž pod čtyřmi, jichž nemůž snésti:

\VS{22}Pod služebníkem, když kraluje, a bláznem, když se nasytí chleba;

\VS{23}Pod omrzalou, když se vdá, a děvkou, když dědičkou bývá paní své.

\VS{24}Ètyry tyto věci jsou malé na zemi, a však jsou moudřejší nad mudrce:

\VS{25}Mravenci, lid nesilný, kteříž však připravují v létě pokrm svůj;

\VS{26}Králíkové, lid nesilný, kteříž však stavějí v skále dům svůj;

\VS{27}Krále nemají kobylky, a však vycházejí po houfích všecky;

\VS{28}Pavouk rukama dělá, a bývá na palácích královských.

\VS{29}Tři tyto věci udatně vykračují, anobrž čtyry, kteréž zmužile chodí:

\VS{30}Lev nejsilnější mezi zvířaty, kterýž neustupuje před žádným;

\VS{31}Přepásaný na bedrách kůň neb kozel, a král, proti němuž žádný nepovstává.

\VS{32}Jestliže jsi bláznil, vynášeje se, a myslil-lis zle, ruku na ústa polož.

\VS{33}Kdo tluče smetanu, stlouká máslo, a stiskání nosu vyvodí krev, tak popouzení k hněvu vyvodí svár.




\par }\Chap{31}{\PP \VerseOne{1}Slova proroctví Lemuele krále, kterýmž vyučovala jej matka jeho.

\VS{2}Co dím, synu můj, co, synu života mého? Co, řku, dím, synu slibů mých?

\VS{3}Nedávej ženám síly své, ani cest svých těm, kteréž k zahynutí přivodí krále.

\VS{4}Ne králům, ó Lemueli, ne králům náleží píti víno, a ne pánům žádost nápoje opojného,

\VS{5}Aby pije, nezapomněl na ustanovení, a nezměnil pře všech lidí ssoužených.

\VS{6}Dejte nápoj opojný hynoucímu, a víno těm, kteříž jsou truchlivého ducha,

\VS{7}Ať se napije, a zapomene na chudobu svou, a na trápení své nezpomíná více.

\VS{8}Otevři ústa svá za němého, v při všech oddaných k smrti,

\VS{9}Otevři, řku, ústa svá, suď spravedlivě, a veď při chudého a nuzného.

\VS{10}Ženu statečnou kdo nalezne? Nebo daleko nad perly cena její.

\VS{11}Dověřuje se jí srdce muže jejího; nebo tu kořistí nebude nedostatku.

\VS{12}Dobře činí jemu a ne zle, po všecky dny života svého.

\VS{13}Hledá pilně vlny a lnu, a dělá šťastně rukama svýma.

\VS{14}Jest podobná lodi kupecké, zdaleka přiváží pokrm svůj.

\VS{15}Kterážto velmi ráno vstávajíc, dává pokrm čeledi své, a podíl náležitý děvkám svým.

\VS{16}Rozsuzuje pole, a ujímá je; z výdělku rukou svých štěpuje i vinici.

\VS{17}Přepasuje silou bedra svá, a zsiluje ramena svá.

\VS{18}Zakouší, jak jest užitečné zaměstknání její; ani v noci nehasne svíce její.

\VS{19}Rukama svýma sahá k kuželi, a prsty svými drží vřeteno.

\VS{20}Ruku svou otvírá chudému, a ruce své vztahuje k nuznému.

\VS{21}Nebojí se za čeled svou v čas sněhu; nebo všecka čeled její obláčí se v roucho dvojnásobní.

\VS{22}Koberce dělá sobě z kmentu, a z zlatohlavu jest oděv její.

\VS{23}Patrný jest v branách manžel její, když sedá s staršími země.

\VS{24}Plátno drahé dělá, a prodává; též i pasy prodává kupci.

\VS{25}Síla a krása oděv její, nestará se o časy potomní.

\VS{26}Ústa svá otvírá k moudrosti, a naučení dobrotivosti v jazyku jejím.

\VS{27}Spatřuje obcování čeledi své, a chleba zahálky nejí.

\VS{28}Povstanouce synové její, blahoslaví ji; manžel její také chválí ji,

\VS{29}Říkaje: Mnohé ženy statečně sobě počínaly, ty pak převyšuješ je všecky.

\VS{30}Oklamavatelná jest příjemnost a marná krása; žena, kteráž se bojí Hospodina, tať chválena bude.

\VS{31}Dejtež takové z ovoce rukou jejích, a nechať ji chválí v branách skutkové její.


\par }