\NormalFont\ShortTitle{Matouš}

{\MT Matouš



\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}Kniha (o) rodu Ježíše Krista syna Davidova, syna Abrahamova.

\VS{2}Abraham zplodil Izáka. Izák pak zplodil Jákoba. Jákob zplodil Judu a bratří jeho.

\VS{3}Judas pak zplodil Fáresa a Záru z Támar. Fáres pak zplodil Ezroma. Ezrom zplodil Arama.

\VS{4}Aram pak zplodil Aminadaba. Aminadab pak zplodil Názona. Názon zplodil Salmona.

\VS{5}Salmon zplodil Bóza z Raab. A Bóz zplodil Obéda z Rut. Obéd pak zplodil Jesse.

\VS{6}Jesse zplodil Davida krále. David pak král zplodil Šalomouna, z té, kteráž někdy byla žena Uriášova.

\VS{7}Šalomoun zplodil Roboáma. Roboám zplodil Abiáše. Abiáš zplodil Azu.

\VS{8}Aza zplodil Jozafata. Jozafat zplodil Joráma. Jorám zplodil Oziáše.

\VS{9}Oziáš pak zplodil Joátama. Joátam pak zplodil Achasa. Achas zplodil Ezechiáše.

\VS{10}Ezechiáš pak zplodil Manasesa. A Manases zplodil Amona. Amon pak zplodil Joziáše.

\VS{11}Joziáš pak zplodil Jekoniáše a bratří jeho v zajetí Babylonském.

\VS{12}A po zajetí Babylonském Jekoniáš zplodil Salatiele. Salatiel pak zplodil Zorobábele.

\VS{13}A Zorobábel zplodil Abiuda. Abiud pak zplodil Eliachima. Eliachim zplodil Azora.

\VS{14}Azor potom zplodil Sádocha. Sádoch zplodil Achima. Achim pak zplodil Eliuda.

\VS{15}Eliud zplodil Eleazara. Eleazar zplodil Mátana. Mátan zplodil Jákoba.

\VS{16}Jákob pak zplodil Jozefa, muže Marie, z nížto narodil se JEŽÍŠ, jenž slove Kristus.

\VS{17}A tak všech rodů od Abrahama až do Davida bylo rodů čtrnácte. A od Davida až do zajetí Babylonského rodů čtrnácte. A od zajetí Babylonského až do Krista rodů čtrnácte.

\VS{18}Jezukristovo pak narození takto se stalo: Když matka jeho Maria snoubena byla Jozefovi, prve než se sešli, nalezena jest těhotná z Ducha svatého.

\VS{19}Ale Jozef muž její spravedlivý jsa, a nechtěv jí v lehkost uvésti, chtěl ji tajně propustiti.

\VS{20}Když pak on o tom přemyšloval, aj, anděl Páně ve snách ukázal se jemu, řka: Jozefe synu Davidův, neboj se přijíti Marie manželky své; nebo což v ní jest počato, z Ducha svatého jest.

\VS{21}Porodíť pak syna, a nazůveš jméno jeho Ježíš; onť zajisté vysvobodí lid svůj od hříchů jejich.

\VS{22}Toto pak všecko stalo se, aby se naplnilo, což povědíno bylo ode Pána skrze proroka, řkoucího:

\VS{23}Aj, panna těhotná bude, a porodí syna, a nazůveš jméno jeho Emmanuel, jenž se vykládá: S námi Bůh.

\VS{24}Procítiv pak Jozef ze sna, učinil, jakož mu přikázal anděl Páně, a přijal manželku svou.

\VS{25}Ale nepoznal jí, až i porodila Syna svého prvorozeného, a nazvala jméno jeho Ježíš.




\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}Když se pak narodil Ježíš v Betlémě Judově, za dnů Herodesa krále, aj, mudrci od východu slunce přijeli do Jeruzaléma,

\VS{2}Řkouce: Kde jest ten, kterýž se narodil Král Židovský? Nebo viděli jsme hvězdu jeho na východu slunce, a přijeli jsme klaněti se jemu.

\VS{3}To uslyšev Herodes král, zarmoutil se i všecken Jeruzalém s ním.

\VS{4}A svolav všecky přední kněží a učitele lidu, tázal se jich, kde by se Kristus měl naroditi.

\VS{5}Oni pak řekli jemu: V Betlémě Judově. Nebo tak jest psáno skrze proroka:

\VS{6}A ty Betléme, země Judská, nikoli nejsi nejmenší mezi knížaty Judskými; neboť z tebe vyjde Vývoda, kterýž pásti bude lid můj Izraelský.

\VS{7}Tedy Herodes tajně povolav mudrců, pilně se jich ptal, kterého by se jim času hvězda ukázala.

\VS{8}A když je propouštěl do Betléma, řekl: Jdouce, ptejte se pilně na to dítě, a když naleznete, zvěstujtež mi, ať i já přijda, pokloním se jemu.

\VS{9}Oni pak vyslyševše krále, jeli. A aj, hvězda, kterouž byli viděli na východu slunce, předcházela je, až i přišedši, stála nad domem, kdež bylo dítě.

\VS{10}A uzřevše hvězdu, zradovali se radostí velmi velikou.

\VS{11}I všedše do domu, nalezli dítě s Marijí matkou jeho, a padše, klaněli se jemu; a otevřevše poklady své, obětovali jemu dary, zlato a kadidlo a mirru.

\VS{12}A od Boha napomenuti jsouce ve snách, aby se nenavraceli k Herodesovi, jinou cestou navrátili se do krajiny své.

\VS{13}Když pak oni odjeli, aj, anděl Páně ukázal se Jozefovi ve snách, řka: Vstana, vezmi dítě i matku jeho, a utec do Egypta, a buď tam, dokavadž nepovím tobě; neboť bude Herodes hledati dítě, aby je zahubil.

\VS{14}Kterýžto vstav hned v noci, vzal dítě i matku jeho, a odšel do Egypta.

\VS{15}A byl tam až do smrti Herodesovy, aby se naplnilo povědění Páně skrze proroka, řkoucího: Z Egypta povolal jsem Syna svého.

\VS{16}Tehdy Herodes uzřev, že by oklamán byl od mudrců, rozhněval se náramně, a poslav služebníky své, zmordoval všecky dítky, kteréž byly v Betlémě i ve všech končinách jeho, od dvouletých a níže, podle času, na kterýž se byl pilně vyptal od mudrců.

\VS{17}Tehdy naplněno jest to povědění Jeremiáše proroka, řkoucího:

\VS{18}Hlas v Ráma slyšán jest, naříkání a pláč a kvílení mnohé; Ráchel plačící synů svých, a nedala se potěšiti, protože jich není.

\VS{19}Když pak umřel Herodes, aj, anděl Páně ukázal se Jozefovi ve snách v Egyptě,

\VS{20}Řka: Vstana, vezmi dítě i matku jeho, a jdiž do země Izraelské; neboť jsou zemřeli ti, jenž hledali bezživotí dítěte.

\VS{21}Kterýžto vstav, vzal dítě i matku jeho, a přišel do země Izraelské.

\VS{22}A uslyšev, že by Archelaus kraloval v Judstvu místo Herodesa otce svého, obával se tam jíti; a napomenut jsa od Boha ve snách, obrátil se do krajin Galilejských.

\VS{23}A přišed, bydlil v městě, jenž slove Nazarét, aby se naplnilo, což povědíno bylo skrze proroky, že Nazaretský slouti bude.




\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}V těch pak dnech přišel Jan Křtitel, káže na poušti Judské,

\VS{2}A řka: Pokání čiňte, nebo přiblížilo se království nebeské.

\VS{3}Totoť jest zajisté ten Předchůdce předpověděný od Izaiáše proroka, řkoucího: Hlas volajícího na poušti: Připravujte cestu Páně, přímé čiňte stezky jeho.

\VS{4}Měl pak Jan roucho z srstí velbloudových a pás kožený okolo bedr svých, a pokrm jeho byl kobylky a med lesní.

\VS{5}Tedy vycházeli k němu z Jeruzaléma a ze všeho Judstva, i ze vší krajiny ležící při Jordánu,

\VS{6}A křtěni byli od něho v Jordáně, vyznávajíce hříchy své.

\VS{7}Uzřev pak mnohé z farizeů a z saduceů, že jdou k jeho křtu, řekl jim: Pokolení ještěrčí, i kdo vám ukázal, kterak byste utéci měli budoucího hněvu?

\VS{8}Protož čiňte ovoce hodné pokání.

\VS{9}A nedomnívejte se, že můžete říkati sami u sebe: Otce máme Abrahama. Neboť pravím vám, že by mohl Bůh z kamení tohoto vzbuditi syny Abrahamovi.

\VS{10}A jižť jest i sekera k kořenu stromů přiložena. Každý zajisté strom, kterýž nenese ovoce dobrého, vyťat a na oheň uvržen bývá.

\VS{11}Já křtím vás vodou ku pokání, ten pak, kterýž po mně přichází, jestiť mocnější nežli já, jehožto nejsem hoden obuvi nositi. Onť vás křtíti bude Duchem svatým a ohněm.

\VS{12}Jehožto věječka v ruce jeho, a vyčistíť humno své, a shromáždí pšenici svou do obilnice, ale plevy páliti bude ohněm neuhasitelným.

\VS{13}Tehdy přišel Ježíš od Galilee k Jordánu k Janovi, aby také pokřtěn byl od něho.

\VS{14}Ale Jan zbraňoval mu, řka: Mně jest potřebí, abych od tebe pokřtěn byl, a ty pak jdeš ke mně?

\VS{15}A odpovídaje Ježíš, dí jemu: Dopusť tak; neboť tak sluší na nás, abychom plnili všelikou spravedlnost. Tedy dopustil jemu.

\VS{16}A pokřtěn jsa Ježíš, vystoupil ihned z vody; a aj, otevřína jsou mu nebesa, a viděl Ducha Božího, sstupujícího jako holubici a přicházejícího na něj.

\VS{17}A aj, zavzněl hlas s nebe řkoucí: Tentoť jest ten můj milý Syn, v němž mi se dobře zalíbilo.




\par }\Chap{4}{\PP \VerseOne{1}Tehdy Ježíš veden jest na poušť od Ducha, aby pokoušín byl od ďábla.

\VS{2}A postiv se čtyřidceti dnů a čtyřidceti nocí, potom zlačněl.

\VS{3}A přistoupiv k němu pokušitel, řekl: Jsi-li Syn Boží, rciž, ať kamení toto chlebové jsou.

\VS{4}On pak odpovídaje, řekl: Psánoť jest: Ne samým chlebem živ bude člověk, ale každým slovem vycházejícím skrze ústa Boží.

\VS{5}Tedy pojal jej ďábel do svatého města a postavil ho na vrchu chrámu.

\VS{6}A řekl mu: Jsi-li Syn Boží, spustiž se dolů; nebo psánoť jest, že andělům svým přikázal o tobě, a na ruce uchopí tebe, abys někde o kámen nohy své neurazil.

\VS{7}I řekl mu Ježíš: Zase psáno jest: Nebudeš pokoušeti Pána Boha svého.

\VS{8}Opět pojal ho ďábel na horu vysokou velmi, a ukázal mu všecka království světa i slávu jejich, a řekl jemu:

\VS{9}Toto všecko tobě dám, jestliže padna, budeš mi se klaněti.

\VS{10}Tedy dí mu Ježíš: Odejdiž, satane; neboť jest psáno: Pánu Bohu svému klaněti se budeš a jemu samému sloužiti budeš.

\VS{11}Tedy opustil ho ďábel, a aj, andělé přistoupili a sloužili jemu.

\VS{12}A když uslyšel Ježíš, že by Jan vsazen byl do žaláře, odšel do Galilee.

\VS{13}A opustiv Nazarét, přišed, bydlil v Kafarnaum za mořem, v krajinách Zabulon a Neftalím,

\VS{14}Aby se naplnilo povědění skrze Izaiáše proroka, řkoucího:

\VS{15}Země Zabulon a Neftalím při moři za Jordánem, Galilea pohanská,

\VS{16}Lid, kterýž bydlil v temnostech, viděl světlo veliké, a sedícím v krajině a stínu smrti, světlo vzešlo jim.

\VS{17}Od toho času počal Ježíš kázati a praviti: Pokání čiňte; neboť se přiblížilo království nebeské.

\VS{18}A chodě Ježíš podle moře Galilejského, uzřel dva bratry, Šimona, kterýž slove Petr, a Ondřeje bratra jeho, ani pouštějí sít do moře, (nebo byli rybáři.)

\VS{19}I dí jim: Pojďte za mnou, a učiním vás rybáře lidí.

\VS{20}A oni hned opustivše síti, šli za ním.

\VS{21}A poodšed odtud, uzřel jiné dva bratry, Jakuba syna Zebedeova, a Jana bratra jeho, na lodí s Zebedeem otcem jejich, ani tvrdí síti své. I povolal jich.

\VS{22}A oni hned opustivše lodí a otce svého, šli za ním.

\VS{23}I procházel Ježíš všecku Galilei, uče v shromážděních jejich a káže evangelium království a uzdravuje všelikou nemoc i všeliký neduh v lidu.

\VS{24}A rozešla se o něm pověst po vší Syrii. I přivedli k němu všecky nemocné, rozličnými neduhy a trápeními poražené, i ďábelníky, i náměsičníky, i šlakem poražené; a uzdravoval je.

\VS{25}I šli za ním zástupové mnozí z Galilee a z krajiny Desíti měst, i z Jeruzaléma i z Judstva i z Zajordání.




\par }\Chap{5}{\PP \VerseOne{1}Vida pak Ježíš zástupy, vstoupil na horu; a když se posadil, přistoupili k němu učedlníci jeho.

\VS{2}I otevřev ústa svá, učil je, řka:

\VS{3}Blahoslavení chudí duchem, nebo jejich jest království nebeské.

\VS{4}Blahoslavení lkající, nebo oni potěšeni budou.

\VS{5}Blahoslavení tiší, nebo oni dědictví obdrží na zemi.

\VS{6}Blahoslavení, kteříž lačnějí a žíznějí spravedlnosti, nebo oni nasyceni budou.

\VS{7}Blahoslavení milosrdní, nebo oni milosrdenství důjdou.

\VS{8}Blahoslavení čistého srdce, nebo oni Boha viděti budou.

\VS{9}Blahoslavení pokojní, nebo oni synové Boží slouti budou.

\VS{10}Blahoslavení, kteříž protivenství trpí pro spravedlnost, neb jejich jest království nebeské.

\VS{11}Blahoslavení jste, když vám zlořečiti budou lidé a protivenství činiti, a mluviti všecko zlé o vás, lhouce, pro mne.

\VS{12}Radujte se a veselte se, nebo odplata vaše hojná jest v nebesích. Takť zajisté protivili se prorokům, kteříž byli před vámi.

\VS{13}Vy jste sůl země. Jestliže sůl zmařena bude, čím bude osolena? K ničemuž se nehodí více, než aby byla ven vyvržena a od lidí potlačena.

\VS{14}Vy jste světlo světa. Nemůžeť město na hoře ležící skryto býti.

\VS{15}Aniž rozsvěcují svíce a stavějí ji pod kbelec, ale na svícen; i svítí všechněm, kteříž v domu jsou.

\VS{16}Tak svěť světlo vaše před lidmi, ať vidí skutky vaše dobré, a slaví Otce vašeho, jenž jest v nebesích.

\VS{17}Nedomnívejte se, že bych přišel rušiti Zákon anebo Proroky. Nepřišelť jsem rušiti, ale naplniti.

\VS{18}Amen zajisté pravím vám: Dokudž nepomine nebe i země, jediná literka aneb jediný puňktík nepomine z Zákona, až se všecky věci stanou.

\VS{19}Protož zrušil-li by kdo jedno z přikázání těchto nejmenších a učil by tak lidi, nejmenší slouti bude v království nebeském. Kdož by pak koli činil i jiné učil, ten veliký slouti bude v království nebeském.

\VS{20}Nebo pravím vám: Nebude-liť hojnější spravedlivost vaše nežli zákoníků a farizeů, nikoli nevejdete do království nebeského.

\VS{21}Slyšeli jste, že řečeno jest od starých: Nezabiješ. Pakli by kdo zabil, povinen bude státi k soudu.

\VS{22}Ale jáť pravím vám: Že každý, kdož se hněvá na bratra svého bez příčiny, povinen k soudu státi. Kdož by pak řekl bratru svému: Rácha, povinen bude před radou státi; a kdož by řekl: Blázne, povinen bude pekelný oheň trpěti.

\VS{23}Protož obětoval-li bys dar svůj na oltář, a tu bys se rozpomenul, že bratr tvůj má něco proti tobě,

\VS{24}Nechejž tu daru svého před oltářem a jdi, prve smiř se s bratrem svým, a potom přijda, obětuj dar svůj.

\VS{25}Vejdi v dobrou vůli s protivníkem svým rychle, dokudž jsi s ním na cestě, ať by snad nedal tebe protivník tvůj soudci, a soudce dal by tě služebníku, a byl bys uvržen do žaláře.

\VS{26}Amen pravím tobě: Nevyjdeš odtud nikoli, dokudž i toho posledního haléře nenavrátíš.

\VS{27}Slyšeli jste, že řečeno jest od starých: Nezcizoložíš.

\VS{28}Ale jáť pravím vám: Že každý, kdož by pohleděl na ženu ku požádání jí, již zcizoložil s ní v srdci svém.

\VS{29}Jestliže pak oko tvé pravé horší tě, vylupiž je a vrz od sebe; nebť jest užitečněji tobě, aby raději zahynul jeden úd tvůj, nežli by celé tělo tvé uvrženo bylo do ohně pekelného.

\VS{30}A pakli ruka tvá pravá horší tě, utniž ji a vrz od sebe; nebo užitečněji jest tobě, aby zahynul raději jeden úd tvůj, nežli by všecko tělo tvé uvrženo bylo do pekelného ohně.

\VS{31}Též řečeno jest: Kdož by koli propustil manželku svou, aby jí dal lístek rozloučení.

\VS{32}Jáť pak pravím vám: Že kdožkoli propustil by manželku svou, kromě příčiny cizoložstva, uvodí ji v cizoložstvo, a kdož propuštěnou pojme, cizoloží.

\VS{33}Opět slyšeli jste, že řečeno jest od starých: Nebudeš křivě přisahati, ale splníš Pánu přísahy své.

\VS{34}Ale jáť pravím vám: Abyste nepřisahali všelijak, ani skrze nebe, nebo stolice Boží jest,

\VS{35}Ani skrze zemi, nebo podnož jeho jest, ani skrze Jeruzalém, nebo město velikého Krále jest.

\VS{36}Ani skrze hlavu svou budeš přisahati, nebo nemůžeš jednoho vlasu učiniti bílého aneb černého.

\VS{37}Ale buď řeč vaše: Jistě, jistě; nikoli, nikoli. Což pak nad to více jest, to od toho zlého jest.

\VS{38}Slyšeli jste, že řečeno jest: Oko za oko, a zub za zub.

\VS{39}Jáť pak pravím vám: Abyste neodpírali zlému. Ale udeří-li tě kdo v pravé líce tvé, nasaď jemu i druhého.

\VS{40}A tomu, kdož se s tebou chce souditi a sukni tvou vzíti, nech mu i pláště.

\VS{41}A nutil-li by tě kdo jíti s sebou míli jednu, jdi s ním dvě.

\VS{42}A prosícímu tebe dej, a od toho, kdo by chtěl vypůjčiti od tebe, neodvracuj se.

\VS{43}Slyšeli jste, že řečeno jest: Milovati budeš bližního svého, a nenáviděti budeš nepřítele svého.

\VS{44}Ale jáť vám pravím: Milujte nepřátely vaše, dobrořečte těm, kteříž vás proklínají, a dobře čiňte nenávidícím vás, a modlte se za nepřátely a protivníky vaše,

\VS{45}Abyste byli synové Otce vašeho, jenž jest v nebesích; ješto slunci svému velí vzchoditi na dobré i na zlé, a déšť dává na spravedlivé i na nespravedlivé.

\VS{46}Nebo milujete-li ty, jenž vás milují, jakou odplatu míti budete? Zdaliž i publikáni téhož nečiní?

\VS{47}A budete-li pozdravovati toliko bratří svých, což více nad jiné činíte? Však i publikáni to činí.

\VS{48}Buďtež vy tedy dokonalí, jako i Otec váš nebeský dokonalý jest.




\par }\Chap{6}{\PP \VerseOne{1}Pilně se varujte, abyste almužny vaší nedávali před lidmi, proto abyste byli vidíni od nich, jinak nebudete míti odplaty u Otce vašeho, jenž jest v nebesích.

\VS{2}Protož když dáváš almužnu, netrub před sebou, jako pokrytci činí v školách a na ulicech, aby chváleni byli od lidí. Amen pravím vám, majíť odplatu svou.

\VS{3}Ale ty když dáváš almužnu, tak čiň, ať neví levice tvá, co činí pravice tvá,

\VS{4}Aby almužna tvá byla v skrytě, a Otec tvůj, kterýž vidí v skrytě, odplatí tobě zjevně.

\VS{5}A když bys se chtěl modliti, nebývejž jako pokrytci, kteříž obyčej mají, v školách a na úhlech rynku stojíce, modliti se, aby byli vidíni od lidí. Amen pravím vám, žeť mají odplatu svou.

\VS{6}Ale ty když bys se modliti chtěl, vejdi do pokojíka svého, a zavra dveře své, modliž se Otci svému, jenž jest v skrytě, a Otec tvůj, kterýž vidí v skrytě, odplatí tobě zjevně.

\VS{7}Modléce se pak, nebuďtež marnomluvní jako pohané; nebo se domnívají, že mnohomluvností svou to způsobí, aby byli uslyšáni.

\VS{8}Nepřirovnávejtež se tedy jim, neboť ví Otec váš, čeho jest vám potřebí, prve nežli byste vy ho prosili.

\VS{9}A protož vy takto se modlte: Otče náš, jenž jsi v nebesích, posvěť se jméno tvé.

\VS{10}Přijď království tvé. Buď vůle tvá jako v nebi tak i na zemi.

\VS{11}Chléb náš vezdejší dej nám dnes.

\VS{12}A odpusť nám viny naše, jakož i my odpouštíme vinníkům našim.

\VS{13}I neuvoď nás v pokušení, ale zbav nás od zlého. Nebo tvé jest království, i moc, i sláva, na věky, Amen.

\VS{14}Nebo budete-li odpouštěti lidem viny jejich, odpustíť i vám nebeský Otec váš.

\VS{15}Jestliže pak neodpustíte lidem vin jejich, aniž Otec váš odpustí vám hříchů vašich.

\VS{16}Když byste se pak postili, nebývejtež jako pokrytci zasmušilí; neboť pošmuřují tváří svých, aby vědomé bylo lidem, že se postí. Amen pravím vám, vzaliť jsou odplatu svou.

\VS{17}Ty pak, když se postíš, pomaž hlavy své a tvář svou umej,

\VS{18}Aby nebylo zjevné lidem, že se postíš, ale Otci tvému, kterýž jest v skrytě. A Otec tvůj, kterýž vidí v skrytosti, odplatí tobě zjevně.

\VS{19}Neskládejte sobě pokladů na zemi, kdežto mol a rez kazí, a kdež zloději vykopávají a kradou.

\VS{20}Ale skládejte sobě poklady v nebi, kdežto ani mol ani rez kazí, a kdežto zloději nevykopávají ani kradou.

\VS{21}Nebo kdežť jest poklad váš, tuť jest i srdce vaše.

\VS{22}Svíce těla jestiť oko; jestliže oko tvé sprostné bylo by, všecko tělo tvé světlé bude.

\VS{23}Pakliť by oko tvé bylo nešlechetné, všecko tělo tvé tmavé bude. Protož jestliže světlo, kteréž jest v tobě, jest tma, co pak sama tma, jaká bude?

\VS{24}Žádný nemůže dvěma pánům sloužiti. Nebo zajisté jednoho nenáviděti bude, a druhého milovati, aneb jednoho přídržeti se bude, a druhým pohrdne. Nemůžte Bohu sloužiti i mamoně.

\VS{25}Protož pravím vám: Nepečujte o život váš, co byste jedli a co pili, ani o tělo vaše, čím byste je odívali. Zdaliž není život více nežli pokrm, a tělo více nežli oděv?

\VS{26}Hleďte na ptactvo nebeské, žeť nesejí ani žnou, ani shromažďují do stodol, avšak Otec váš nebeský krmí je. I zdaliž vy jich mnohem nepřevyšujete?

\VS{27}A kdo z vás pečlivě mysle, může přidati ku postavě své loket jeden?

\VS{28}A o oděv proč pečujete? Poučte se na kvítí polním, kterak roste, nepracuje ani přede.

\VS{29}A aj, pravím vám, že ani Šalomoun ve vší slávě své tak odín nebyl, jako jedno z nich.

\VS{30}Poněvadž tedy trávu polní, ješto dnes jest, a zítra do peci bývá vložena, Bůh tak odívá, i zdaliž mnohem více vám toho nečiní, ó malé víry?

\VS{31}Nepečujtež tedy, říkajíce: Co budeme jísti? anebo: Co budeme píti? anebo: Èím se budeme odívati?

\VS{32}Nebo toho všeho pohané hledají. Víť zajisté Otec váš nebeský, že toho všeho potřebujete.

\VS{33}Ale hledejte vy nejprv království Božího a spravedlnosti jeho, a toto vše bude vám přidáno.

\VS{34}Protož nepečujte o zítřejší den, nebo zítřejší den pečovati bude o své věci. Dostiť má den na svém trápení.




\par }\Chap{7}{\PP \VerseOne{1}Nesuďtež, abyste nebyli souzeni.

\VS{2}Nebo jakým soudem soudíte, takovýmž budete souzeni, a jakouž měrou měříte, takovouž bude vám zase odměřeno.

\VS{3}Kterakž pak vidíš mrvu v oku bratra svého, a v oku svém břevna necítíš?

\VS{4}Aneb kterak díš bratru svému: Nech, ať vyvrhu mrvu z oka tvého, a aj, břevno jest v oku tvém?

\VS{5}Pokrytče, vyvrz nejprv břevno z oka svého, a tehdy prohlédneš, abys vyňal mrvu z oka bratra tvého.

\VS{6}Nedávejte svatého psům, aniž mecte perel svých před svině, ať by snad nepotlačily jich nohama svýma, a psi obrátíce se, aby neroztrhaly vás.

\VS{7}Proste, a dánoť bude vám; hledejte, a naleznete; tlucte, a bude vám otevříno.

\VS{8}Nebo každý, kdož prosí, béře; a kdož hledá, nalézá; a tomu, jenž tluče, bude otevříno.

\VS{9}Nebo který z vás jest člověk, kteréhož kdyby prosil syn jeho za chléb, zdali kamene podá jemu?

\VS{10}A prosil-li by za rybu, zdali hada podá jemu?

\VS{11}Poněvadž tedy vy, jsouce zlí, umíte dobré dary dávati synům vašim, čím více Otec váš, jenž jest v nebesích, dá dobré věci těm, kteříž ho prosí?

\VS{12}A protož všecko, což byste chtěli, aby vám lidé činili, to i vy čiňte jim; toť zajisté jest Zákon i Proroci.

\VS{13}Vcházejte těsnou branou; nebo prostranná brána a široká cesta jest, kteráž vede k zahynutí, a mnoho jest těch, kteříž vcházejí skrze ni.

\VS{14}Nebo těsná jest brána a úzká cesta, kteráž vede k životu, a málo jest nalézajících ji.

\VS{15}Pilně se pak varujte falešných proroků, kteříž přicházejí k vám v rouše ovčím, ale vnitř jsou vlci hltaví.

\VS{16}Po ovocích jejich poznáte je. Zdaliž sbírají z trní hrozny, aneb z bodláčí fíky?

\VS{17}Takť každý strom dobrý ovoce dobré nese, zlý pak strom zlé ovoce nese.

\VS{18}Nemůžeť dobrý strom zlého ovoce nésti, ani strom zlý ovoce dobrého vydávati.

\VS{19}Všeliký strom, kterýž nenese ovoce dobrého, vyťat a na oheň uvržen bývá.

\VS{20}A tak tedy po ovocích jejich poznáte je.

\VS{21}Ne každý, kdož mi říká: Pane, Pane, vejde do království nebeského, ale ten, kdož činí vůli Otce mého, kterýž v nebesích jest.

\VS{22}Mnozíť mi dějí v onen den: Pane, Pane, zdaliž jsme ve jménu tvém neprorokovali, a ve jménu tvém ďáblů nevymítali, a v tvém jménu zdaliž jsme divů mnohých nečinili?

\VS{23}A tehdyť jim vyznám, že jsem vás nikdy neznal. Odejděte ode mne, činitelé nepravosti.

\VS{24}A protož každého, kdož slyší slova má tato a zachovává je, připodobním muži moudrému, kterýž ustavěl dům svůj na skále.

\VS{25}I spadl příval, a přišly řeky, a váli větrové, a obořili se na ten dům, a nepadl; nebo založen byl na skále.

\VS{26}A každý, kdož slyší slova má tato, a neplní jich, připodobněn bude muži bláznu, kterýž ustavěl dům svůj na písku.

\VS{27}I spadl příval, a přišly řeky, a váli větrové, a obořili se na ten dům, i padl, a byl pád jeho veliký.

\VS{28}I stalo se, když dokonal Ježíš řeči tyto, že se převelmi divili zástupové učení jeho.

\VS{29}Nebo učil je jako moc maje, a ne jako zákoníci.




\par }\Chap{8}{\PP \VerseOne{1}A když sstupoval s hory, šli za ním zástupové mnozí.

\VS{2}A aj, malomocný přišed, klaněl se jemu, řka: Pane, kdybys jen chtěl, můžeš mne očistiti.

\VS{3}I vztáh Ježíš ruku, dotekl se ho, řka: Chci, buď čist. A hned očištěno jest malomocenství jeho.

\VS{4}I dí mu Ježíš: Viziž, abys žádnému nepravil. Ale jdi, a ukaž se knězi, a obětuj dar, kterýž přikázal Mojžíš, na svědectví jim.

\VS{5}A když vcházel Ježíš do Kafarnaum, přistoupil k němu setník, prose ho,

\VS{6}A řka: Pane, služebník můj leží doma šlakem poražený, velmi se trápě.

\VS{7}I dí mu Ježíš: Já přijdu a uzdravím ho.

\VS{8}A odpovídaje setník, řekl: Pane, nejsemť hoden, abys všel pod střechu mou, ale toliko rci slovo, a uzdraven bude služebník můj.

\VS{9}Nebo i já jsem člověk moci poddaný, maje pod sebou žoldnéře, avšak dím-li tomuto: Jdi, tedy jde, a jinému: Přijď, a přijde, a služebníku svému: Učiň toto, a učiní.

\VS{10}Tedy uslyšev to Ježíš, podivil se, a jdoucím za sebou řekl: Amen pravím vám, ani v Izraeli tak veliké víry jsem nenalezl.

\VS{11}Pravím pak vám, žeť přijdou mnozí od východu i od západu, a stoliti budou s Abrahamem, s Izákem a s Jákobem v království nebeském,

\VS{12}Ale synové království vyvrženi budou do temností zevnitřních. Tamť bude pláč a škřipení zubů.

\VS{13}I řekl Ježíš setníkovi: Jdiž, a jakžs uvěřil, staň se tobě. I uzdraven jest služebník jeho v tu hodinu.

\VS{14}A přišed Ježíš do domu Petrova, uzřel svegruši jeho, ana leží a má zimnici.

\VS{15}I dotekl se ruky její, a hned přestala jí zimnice. I vstala a posluhovala jim.

\VS{16}A když byl večer, přivedli k němu mnohé, kteříž ďábelství měli, a on vymítal duchy zlé slovem, a všecky, kteříž se zle měli, uzdravil,

\VS{17}Aby se naplnilo povědění skrze Izaiáše proroka, řkoucího: Onť jest vzal na se mdloby naše, a neduhy naše nesl.

\VS{18}Vida pak Ježíš zástupy mnohé okolo sebe, kázal přeplaviti se na druhou stranu.

\VS{19}A přistoupiv jeden zákoník, řekl jemu: Mistře, půjdu za tebou, kamžkoli půjdeš.

\VS{20}I dí mu Ježíš: Lišky doupata mají, a ptactvo nebeské hnízda, ale Syn člověka nemá, kde by hlavu sklonil.

\VS{21}Jiný pak z učedlníků jeho řekl jemu: Pane, dopusť mi prve odjíti a pochovati otce mého.

\VS{22}Ale Ježíš řekl jemu: Pojď za mnou, a nech, ať tam mrtví pochovávají mrtvé své.

\VS{23}A když vstoupil na lodí, vstoupili za ním i učedlníci jeho.

\VS{24}A aj, bouře veliká stala se jest na moři, takže vlny přikrývaly lodí. On pak spal.

\VS{25}A přistoupivše učedlníci jeho, zbudili jej, řkouce: Pane, zachovej nás, hynemeť.

\VS{26}I dí jim: Proč se bojíte, ó malé víry? Tedy vstav, přimluvil větrům a moři, i stalo se utišení veliké.

\VS{27}Lidé pak divili se, řkouce: Kteraký jest tento, že ho i větrové i moře poslouchají?

\VS{28}A když se přeplavil na druhou stranu do krajiny Gergezenských, potkali se s ním dva ďábelníci z hrobu vyšlí, ukrutní náramně, takže pro ně žádný nemohl tou cestou choditi.

\VS{29}A aj, zkřikli, řkouce: Co je nám po tobě, Ježíši, Synu Boží? Přišel jsi sem před časem trápiti nás.

\VS{30}A bylo opodál od nich stádo veliké vepřů, pasoucích se.

\VS{31}Ïáblové pak prosili ho, řkouce: Poněvadž nás vymítáš, dopustiž nám vjíti do toho stáda vepřů.

\VS{32}I řekl jim: Jděte. A oni vyšedše, vešli do stáda těch vepřů. A aj, hnalo se všecko stádo těch vepřů s vrchu dolů do moře, i ztonuli v vodách.

\VS{33}Pastýři pak utekli. A přišedše do města, vypravovali to všecko, i o těch ďábelnících.

\VS{34}A aj, všecko město vyšlo v cestu Ježíšovi, a uzřevše ho, prosili, aby šel z končin jejich.




\par }\Chap{9}{\PP \VerseOne{1}A vstoupiv na lodí, přeplavil se, a přišel do města svého.

\VS{2}A aj, přinesli mu šlakem poraženého, ležícího na loži. A viděv Ježíš víru jejich, dí šlakem poraženému: Doufej, synu, odpuštěniť jsou tobě hříchové tvoji.

\VS{3}A aj, někteří z zákoníků řekli sami v sobě: Tento se rouhá.

\VS{4}A viděv Ježíš myšlení jejich, řekl: Proč vy myslíte zlé věci v srdcích vašich?

\VS{5}Nebo co jest snáze říci, to-li: Odpouštějí se tobě hříchové? čili říci: Vstaň a choď?

\VS{6}Ale abyste věděli, žeť má moc Syn člověka na zemi odpouštěti hříchy, tedy dí šlakem poraženému: Vstaň, vezmi lože své, a jdi do domu svého.

\VS{7}Tedy vstal a odšel do domu svého.

\VS{8}A vidouce to zástupové, divili se a velebili Boha, kterýž dal takovou moc lidem.

\VS{9}A jda odtud Ježíš, uzřel člověka sedícího na cle, jménem Matouše. I dí mu: Pojď za mnou. A on vstav, šel za ním.

\VS{10}I stalo se, když seděl za stolem v domu jeho, a aj, mnozí celní a hříšníci přišedše, stolili s Ježíšem a s učedlníky jeho.

\VS{11}A vidouce to farizeové, řekli učedlníkům jeho: Proč s celnými a hříšníky jí Mistr váš?

\VS{12}Ježíš pak uslyšev to, řekl jim: Nepotřebujíť zdraví lékaře, ale nemocní.

\VS{13}Jděte vy raději a učte se, co jest to: Milosrdenství chci a ne oběti. Nebo nepřišel jsem volati spravedlivých, ale hříšných ku pokání.

\VS{14}Tehdy přistoupili k němu učedlníci Janovi, řkouce: Proč my a farizeové postíme se často, učedlníci pak tvoji se nepostí?

\VS{15}I řekl jim Ježíš: Zdaliž mohou synové Ženichovi rmoutiti se, dokudž s nimi jest Ženich? Ale přijdou dnové, když bude od nich odjat Ženich, a tehdyť se budou postiti.

\VS{16}Žádný zajisté nepřišívá záplaty sukna nového k rouchu vetchému; nebo ta záplata jeho odtrhla by ještě nějaký díl od roucha, a tak větší by díra byla.

\VS{17}Aniž lejí vína nového do nádob starých; sic jinak rozpuknou se sudové, a víno se vyleje, a sudové se zkazí. Ale víno nové lejí do nových nádob, a bývá obé zachováno.

\VS{18}A když on toto k nim mluvil, aj, kníže jedno přistoupilo a klanělo se jemu, řka: Pane dcera má nyní umřela. Ale pojď, vlož na ni ruku svou, a budeť živa.

\VS{19}A vstav Ježíš, šel za ním, i učedlníci jeho.

\VS{20}(A aj, žena, kteráž nemocí svou trápena byla ode dvanácti let, přistoupivši pozadu, dotkla se podolka roucha jeho.

\VS{21}Nebo řekla sama v sobě: Dotknu-li se jen toliko roucha jeho, uzdravena budu.

\VS{22}Ježíš pak obrátiv se a uzřev ji, řekl: Doufej, dcero, víra tvá tě uzdravila. A zdráva učiněna jest žena od té chvíle.)

\VS{23}Přišed pak Ježíš do domu knížete, a uzřev tu trubače a zástup hlučící,

\VS{24}Řekl jim: Odejdětež; nebť neumřela děvečka, ale spí. I posmívali se jemu.

\VS{25}A když byl vyhnán zástup, všed tam, ujal ji za ruku její; i vstala jest děvečka.

\VS{26}A roznesla se pověst ta po vší té zemi.

\VS{27}A když šel odtud Ježíš, šli za ním dva slepí, volajíce a řkouce: Smiluj se nad námi, Synu Davidův.

\VS{28}A když všel do domu, přistoupili k němu ti slepí. I dí jim Ježíš: Věříte-li, že to mohu učiniti? Řekli jemu: Ovšem, Pane.

\VS{29}Tedy dotekl se očí jejich, řka: Podle víry vaší staniž se vám.

\VS{30}I otevříny jsou oči jejich. Zapověděl jim pak tuze Ježíš, řka: Viztež, ať nižádný o tom nezví.

\VS{31}Ale oni vyšedše, rozhlásali jej po vší té zemi.

\VS{32}A když oni vycházeli, aj, přivedli mu člověka němého, majícího ďábelství.

\VS{33}A když vyvrhl ďábelství, mluvil jest němý. I divili se zástupové, řkouce: Že nikdy se nic takového neukázalo v lidu Izraelském.

\VS{34}Farizeové pak pravili: Mocí knížete ďábelského vymítá ďábly.

\VS{35}I obcházel Ježíš všecka města i městečka, uče v školách jejich a káže evangelium království, a uzdravuje všelikou nemoc i všeliký neduh v lidu.

\VS{36}A když hleděl na zástupy, slitovalo se mu jich, že byli tak opuštěni a rozptýleni jako ovce, nemajíce pastýře.

\VS{37}Tedy dí učedlníkům svým: Žeň zajisté jest mnohá, ale dělníků málo.

\VS{38}Protož proste Pána žni, ať vypudí dělníky na žeň svou.




\par }\Chap{10}{\PP \VerseOne{1}A svolav k sobě dvanácte učedlníků svých, dal jim moc nad duchy nečistými, aby je vymítali, a aby uzdravovali všelikou nemoc, i všeliký neduh.

\VS{2}Dvanácti pak apoštolů jména jsou tato: První Šimon, jenž slove Petr, a Ondřej bratr jeho, Jakub Zebedeův a Jan bratr jeho,

\VS{3}Filip a Bartoloměj, Tomáš a Matouš, jenž byl celný, Jakub Alfeův a Lebbeus, přijmím Thaddeus,

\VS{4}Šimon Kananitský a Jidáš Iškariotský, kterýž i zradil ho.

\VS{5}Těch dvanácte poslal Ježíš, přikazuje jim, řka: Na cestu pohanů nechoďte, a do měst Samaritánských nevcházejte.

\VS{6}Ale raději jděte k ovcem zahynulým z domu Izraelského.

\VS{7}Jdouce pak, kažte, řkouce: Že se přiblížilo království nebeské.

\VS{8}Nemocné uzdravujte, malomocné čisťte, mrtvé křeste, ďábelství vymítejte; darmo jste vzali, darmo dejte.

\VS{9}Neshromažďujte zlata ani stříbra, ani peněz v opascích vašich mívejte,

\VS{10}Ani mošny na cestě, ani dvou sukní, ani obuvi, ani hůlky; hodenť jest zajisté dělník pokrmu svého.

\VS{11}A do kteréhožkoli města neb městečka vešli byste, vzeptejte se, kdo by v něm hodný byl, a tu pobuďte, až byste i vyšli odtud.

\VS{12}A vcházejíce do domu, pozdravtež ho.

\VS{13}A jestližeť bude dům ten hodný, pokoj váš přijdiž naň; pakliť by nebyl hodný, pokoj váš navratiž se k vám.

\VS{14}A kdožkoli nepřijal by vás, a neuposlechl by řečí vašich, vyjdouce ven z domu neb z města toho, vyraztež prach z noh vašich.

\VS{15}Amen pravím vám: Lehčeji bude zemi Sodomských a Gomorských v den soudný nežli městu tomu.

\VS{16}Aj, já posílám vás jako ovce mezi vlky; protož buďte opatrní jako hadové, a sprostní jako holubice.

\VS{17}Vystříhejtež se pak lidí; nebť vás vydávati budou do sněmů, a v školách svých budou vás bičovati.

\VS{18}Ano i před vladaře i před krále vedeni budete pro mne, na svědectví jim, i těm národům.

\VS{19}Kdyžť pak vás vydadí, nebuďtež pečliví, kterak aneb co byste mluvili; dánoť bude zajisté vám v tu hodinu, co budete míti mluviti.

\VS{20}Nebo ne vy jste, jenž mluvíte, ale duch Otce vašeho, jenž mluví v vás.

\VS{21}Vydáť pak bratr bratra na smrt, i otec syna, a povstanouť dítky proti rodičům, a zmordují je.

\VS{22}A budete v nenávisti všechněm pro jméno mé, ale kdož setrvá až do konce, tenť spasen bude.

\VS{23}Když se pak vám budou protiviti v tom městě, utecte do jiného. Amen zajisté pravím vám, nezchodíte měst Izraelských, ažť přijde Syn člověka.

\VS{24}Neníť učedlník nad mistra, ani služebník nad pána svého.

\VS{25}Dostiť jest učedlníku, aby byl jako mistr jeho, a služebník jako pán jeho. Poněvadž jsou hospodáře Belzebubem nazývali, čím pak více domácí jeho?

\VS{26}Protož nebojte se jich; nebť není nic skrytého, což by nemělo býti zjeveno, ani co tajného, ješto by nemělo zvědíno býti.

\VS{27}Což vám pravím ve tmách, pravte na světle, a co v uši slyšíte, hlásejte na domích.

\VS{28}A nebojte se těch, kteříž zabíjejí tělo, ale duše nemohou zabíti; než bojte se raději toho, kterýž může i duši i tělo zatratiti v pekelném ohni.

\VS{29}Zdaliž neprodávají dvou vrabců za malý peníz? a jeden z nich nepadá na zem bez vůle Otce vašeho.

\VS{30}Vaši pak i vlasové na hlavě všickni sečteni jsou.

\VS{31}Protož nebojte se, mnohých vrabců dražší jste vy.

\VS{32}Kdožkoli tedy vyzná mne před lidmi, vyznámť i já jej před Otcem svým, jenž jest v nebesích.

\VS{33}Ale kdož by mne zapřel před lidmi, zapřímť ho i já před Otcem svým, kterýž jest v nebesích.

\VS{34}Nedomnívejte se, že bych přišel pokoj dáti na zemi. Nepřišelť jsem, abych pokoj uvedl, ale meč.

\VS{35}Přišelť jsem zajisté, abych rozdělil člověka proti otci jeho, a dceru proti mateři její, a nevěstu proti svegruši její.

\VS{36}A nepřátelé člověka budou domácí jeho.

\VS{37}Kdo miluje otce neb matku více nežli mne, neníť mne hoden; a kdož miluje syna nebo dceru více nežli mne, neníť mne hoden.

\VS{38}A kdož nebéře kříže svého a nenásleduje mne, neníť mne hoden.

\VS{39}Kdož nalezne duši svou, ztratíť ji; a kdo by ztratil duši svou pro mne, nalezneť ji.

\VS{40}Kdož vás přijímá, mneť přijímá; a kdo mne přijímá, přijímáť toho, kterýž mne poslal.

\VS{41}Kdo přijímá proroka ve jménu proroka, odplatu proroka vezme; a kdož přijímá spravedlivého ve jménu spravedlivého, odplatu spravedlivého vezme.

\VS{42}A kdož by koli dal jednomu z těchto nejmenších číši vody studené k nápoji, toliko ve jménu učedlníka, zajisté pravím vám, neztratíť odplaty své.




\par }\Chap{11}{\PP \VerseOne{1}I stalo se, když dokonal Ježíš řeči své, kteréž mluvil, přikázání dávaje dvanácti učedlníkům svým, bral se odtud, aby učil a kázal v městech jejich.

\VS{2}Jan pak v vězení uslyšev o skutcích Kristových, poslal dva z učedlníků svých,

\VS{3}A řekl jemu: Ty-li jsi ten, kterýž přijíti má, čili jiného čekati máme?

\VS{4}I odpovídaje Ježíš, řekl jim: Jdouce, zvěstujtež Janovi, co slyšíte a vidíte:

\VS{5}Slepí vidí, a kulhaví chodí, malomocní se čistí, a hluší slyší, mrtví z mrtvých vstávají, chudým pak evangelium se zvěstuje.

\VS{6}A blahoslavený jest, kdož se nehorší na mně.

\VS{7}A když oni odešli, počal Ježíš praviti zástupům o Janovi: Co jste vyšli na poušť viděti? Zdali třtinu větrem se klátící?

\VS{8}Aneb co jste vyšli viděti? Zda člověka měkkým rouchem oděného? Aj, kteříž se měkkým rouchem odívají, v domích královských jsou.

\VS{9}Aneb co jste vyšli viděti? Proroka-li? Jistě pravím vám, i více nežli proroka.

\VS{10}Tentoť jest zajisté, o němž psáno: Aj, já posílám anděla svého před tváří tvou, kterýžto připraví cestu tvou před tebou.

\VS{11}Amen pravím vám, mezi syny ženskými nepovstal větší nad Jana Křtitele; ale kdo jest menší v království nebeském, jestiť větší nežli on.

\VS{12}Ode dnů pak Jana Křtitele až dosavad království nebeské násilí trpí, a ti, kteříž násilí činí, uchvacujíť je.

\VS{13}Nebo všickni Proroci i Zákon až do Jana prorokovali.

\VS{14}A chcete-li přijmouti: Onť jest Eliáš, kterýž přijíti měl.

\VS{15}Kdo má uši k slyšení, slyš.

\VS{16}Ale k komu připodobním pokolení toto? Podobno jest dětem, sedícím na ryncích, a kteříž na tovaryše své volají,

\VS{17}A říkají: Pískali jsme vám, a neskákali jste; žalostně jsme naříkali, a neplakali jste.

\VS{18}Přišel zajisté Jan, nejeda ani pije, a oni řkou: Ïábelství má.

\VS{19}Přišel Syn člověka, jeda a pije, a oni řkou: Aj, člověk žráč a pijan vína, přítel publikánů a hříšníků. Ale ospravedlněna jest moudrost od synů svých.

\VS{20}Tehdy počal přimlouvati městům, v nichžto činěni jsou jeho mnozí divové, že pokání nečinili.

\VS{21}Běda tobě Korozaim, běda tobě Betsaido. Nebo kdyby v Týru a Sidonu byli činěni divové ti, kteříž jsou činěni v vás, dávno by byli v žíni a v popele pokání činili.

\VS{22}Nýbrž pravím vám, že Týru a Sidonu lehčeji bude v den soudný nežli vám.

\VS{23}A ty Kafarnaum, kteréž jsi až k nebi vyvýšeno, až do pekla sstrčeno budeš. Nebo kdyby v Sodomě činěni byli divové ti, kteříž jsou činěni v tobě, byliť by zůstali až do dnešního dne.

\VS{24}Ano více pravím vám, že zemi Sodomských lehčeji bude v den soudný nežli tobě.

\VS{25}V ten čas odpověděv Ježíš, řekl: Chválím tě, Otče, Pane nebe i země, že jsi skryl tyto věci před moudrými a opatrnými, a zjevil jsi je maličkým.

\VS{26}Jistě, Otče, že se tak líbilo před tebou.

\VS{27}Všecky věci dány jsou mi od Otce mého, a žádnýť nezná Syna, jediné Otec, aniž Otce kdo zná, jediné Syn, a komuž by chtěl Syn zjeviti.

\VS{28}Pojdtež ke mně všickni, kteříž pracujete a obtíženi jste, a já vám odpočinutí dám.

\VS{29}Vezměte jho mé na se, a učte se ode mne, neboť jsem tichý a pokorný srdcem, a naleznete odpočinutí dušem vašim.

\VS{30}Jho mé zajisté jestiť rozkošné, a břímě mé lehké.




\par }\Chap{12}{\PP \VerseOne{1}V ten čas šel Ježíš v den sváteční skrze obilí, a učedlníci jeho lačni jsouce, počali vymínati klasy a jísti.

\VS{2}Farizeové pak vidouce to, řekli jemu: Hle, učedlníci tvoji činí to, čehož nesluší činiti v den sváteční.

\VS{3}On pak řekl jim: Co jste nečtli, co jest učinil David, když lačněl, on i ti, kteříž s ním byli?

\VS{4}Kterak všel do domu Božího a chleby posvátné jedl, kterýchžto jemu neslušelo jísti, ani těm, kteříž s ním byli, než toliko samým kněžím?

\VS{5}Anebo zdali jste nečtli v Zákoně, že kněží ve dny sváteční v chrámě svátek ruší, a jsou bez hříchu?

\VS{6}Ale pravímť vám, žeť větší jest tuto nežli chrám.

\VS{7}Než kdybyste věděli, co je to: Milosrdenství chci a ne oběti, neodsuzovali byste nevinných.

\VS{8}Syn zajisté člověka jestiť pánem i dne svátečního.

\VS{9}A poodšed odtud Ježíš, přišel do školy jejich.

\VS{10}A aj, byl tu člověk, maje ruku uschlou. I tázali se ho, řkouce: Sluší-li v den sváteční uzdravovati? aby jej obžalovali.

\VS{11}On pak dí jim: Který bude z vás člověk, ješto by měl ovci jednu, a kdyby ta upadla do jámy v den sváteční, i zdaliž dosáhna nevytáhne jí?

\VS{12}A čím lepší jest člověk nežli ovce? A protož slušíť v den sváteční dobře činiti.

\VS{13}Tedy řekl člověku tomu: Vztáhni ruku svou. I vztáhl, a učiněna jest zdravá jako i druhá.

\VS{14}Farizeové pak vyšedše, drželi radu proti němu, kterak by jej zahladili.

\VS{15}A věda to Ježíš, šel odtud. I šli za ním zástupové mnozí, a uzdravil je všecky.

\VS{16}A s pohrůžkou přikázal jim, aby ho nezjevovali,

\VS{17}Aby se naplnilo povědění skrze Izaiáše proroka, řkoucího:

\VS{18}Aj, služebník můj, kteréhož jsem vyvolil, milý můj, v němž se dobře zalíbilo duši mé. Položím Ducha svého na něj, a soud národům zvěstovati bude.

\VS{19}Nebude se vaditi, ani křičeti, ani kdo na ulicích uslyší hlas jeho.

\VS{20}Třtiny nalomené nedolomí, a lnu kouřícího se neuhasí, až i vypoví soud k vítězství.

\VS{21}A ve jménu jeho národové doufati budou.

\VS{22}Tedy podán jemu ďábelstvím posedlý, slepý a němý. I uzdravil jej, takže ten byv slepý a němý, i mluvil i viděl.

\VS{23}I divili se všickni zástupové a pravili: Není-liž tento Syn Davidův?

\VS{24}Ale farizeové to uslyševše, řekli: Tento nevymítá ďáblů než Belzebubem, knížetem ďábelským.

\VS{25}Ježíš pak znaje myšlení jejich, dí jim: Každé království rozdělené samo v sobě zpustne, a každé město neb dům proti sobě rozdělený nestane.

\VS{26}A jestližeť satan satana vymítá, proti sobě rozdělen jest. Kterak tedy stane království jeho?

\VS{27}A vymítám-liť já ďábly v Belzebubu, synové vaši v kom vymítají? Protož oni soudcové vaši budou.

\VS{28}Pakliť já Duchem Božím ďábly vymítám, jistě přišlo jest mezi vás království Boží.

\VS{29}Aneb kterak kdo může do domu silného reka vjíti a jeho nádobí pobrati, leč by prve svázal toho silného, a teprvť by dům jeho obloupiti mohl?

\VS{30}Kdož není se mnou, proti mně jest; a kdo neshromažďuje se mnou, rozptylujeť.

\VS{31}Protož pravím vám: Všeliký hřích i rouhání bude lidem odpuštěno, ale rouhání proti Duchu svatému nebude odpuštěno lidem.

\VS{32}A kdyby kdo řekl slovo proti Synu člověka, bude jemu odpuštěno, ale kdož by mluvil proti Duchu svatému, nebude jemu odpuštěno, ani na tomto světě, ani na budoucím.

\VS{33}A protož nebo čiňte strom dobrý, a ovoce jeho dobré; anebo čiňte strom zlý, a ovoce jeho zlé. Neboť po ovoci strom bývá poznán.

\VS{34}Pokolení ještěrčí, kterakž můžete dobré věci mluviti, jsouce zlí? Nebo z hojnosti srdce ústa mluví.

\VS{35}Dobrý člověk z dobrého pokladu srdce vynáší dobré, a zlý člověk ze zlého pokladu vynáší zlé.

\VS{36}Ale pravím vám, že z každého slova prázdného, kteréž mluviti budou lidé, vydadí počet v den soudný.

\VS{37}Nebo z slov svých spravedliv budeš učiněn, a z řečí tvých budeš odsouzen.

\VS{38}Tehdy odpověděli někteří z zákoníků a farizeů, řkouce: Mistře, chceme od tebe znamení viděti.

\VS{39}On pak odpovídaje, dí jim: Pokolení zlé a cizoložné znamení hledá, a znamení nebude jemu dáno, jediné znamení Jonáše proroka.

\VS{40}Nebo jakož byl Jonáš v břiše velryba tři dni a tři noci, takť bude Syn člověka v srdci země tři dni a tři noci.

\VS{41}Muži Ninivitští stanou na soudu s pokolením tímto, a odsoudí je, protože pokání činili k Jonášovu kázání, a aj, víceť jest nežli Jonáš tuto.

\VS{42}Královna od poledne povstane k soudu s pokolením tímto, a odsoudí je; nebo přijela od končin země, aby slyšela moudrost Šalomounovu, a aj, víceť jest tuto nežli Šalomoun.

\VS{43}Když pak nečistý duch vyjde od člověka, chodí po místech suchých, hledaje odpočinutí, ale nenalézaje, dí:

\VS{44}Navrátím se do domu svého, odkudž jsem vyšel. A přijda, nalezne prázdný, vyčištěný a ozdobený.

\VS{45}Tedy jde a vezme s sebou sedm jiných duchů horších, a vejdouce, přebývají tam, i bývají poslední věci člověka toho horší nežli první. Takť bude i tomuto zlému pokolení.

\VS{46}A když on ještě mluvil k zástupům, aj, matka a bratří jeho stáli vně, žádajíce s ním promluviti.

\VS{47}I řekl jemu jeden: Aj, matka tvá i bratří tvoji stojí vně, chtíce s tebou mluviti.

\VS{48}On pak odpovídaje, řekl tomu, kterýž k němu byl promluvil: Kdo jest matka má? A kdo jsou bratří moji?

\VS{49}A vztáhna ruku svou na učedlníky své, i řekl: Aj, matka má i bratří moji.

\VS{50}Nebo kdož by činil vůli Otce mého nebeského, tenť jest bratr můj, i sestra má, i matka má.




\par }\Chap{13}{\PP \VerseOne{1}A v ten den vyšed Ježíš z domu, sedl podle moře.

\VS{2}I sešli se k němu zástupové mnozí, takže vstoupiv na lodí, seděl, všecken pak zástup stál na břehu.

\VS{3}I mluvil jim mnoho v podobenstvích, řka: Aj, vyšel rozsevač, aby rozsíval.

\VS{4}A když on rozsíval, některá seménka padla podle cesty, a přiletěli ptáci, i szobali je.

\VS{5}Jiná pak padla na místa skalnatá, kdežto neměla mnoho země; a rychle vzešla, protože neměla hlubokosti země.

\VS{6}Ale když slunce vzešlo, uvadla, a že neměla kořene, uschla.

\VS{7}Jiná pak padla v trní; i vzrostlo trní, a udusilo je.

\VS{8}A jiná padla v zemi dobrou; i vydalo užitek, některé stý, jiné šedesátý a jiné třidcátý.

\VS{9}Kdo má uši k slyšení, slyš.

\VS{10}Tedy přistoupivše učedlníci, řekli jemu: Proč jim v podobenstvích mluvíš?

\VS{11}On pak odpověděv, řekl jim: Nebo vám dáno jest znáti tajemství království nebeského, ale jim není dáno.

\VS{12}(Nebo kdož má, bude jemu dáno a rozhojníť se; ale kdož nemá, i to, což má, bude od něho odjato.)

\VS{13}Protoť v podobenstvích mluvím jim, že vidouce nevidí, a slyšíce neslyší, ani rozumějí.

\VS{14}A plní se na nich proroctví Izaiáše, řkoucí: Ušima uslyšíte, ale nesrozumíte; a hledíce, hleděti budete, ale neuzříte.

\VS{15}Nebo ztučnělo jest srdce lidu tohoto, a ušima těžce slyšeli a oči své zamhouřili, aby snad někdy neuzřeli očima a ušima neslyšeli a srdcem nesrozuměli, a neobrátili se, a já abych jich neuzdravil.

\VS{16}Ale oči vaše blahoslavené jsou, že vidí, i uši vaše, že slyší.

\VS{17}Amen zajisté pravím vám, že mnozí proroci a spravedliví žádali viděti to, což vy vidíte, a neviděli, a slyšeti to, což vy slyšíte, a neslyšeli.

\VS{18}Vy tedy slyšte podobenství rozsevače.

\VS{19}Každý, kdož slyší slovo království a nerozumí, přichází ten zlý a uchvacuje to, což jest vsáto v srdce jeho. To jest ten, kterýž podle cesty vsát jest.

\VS{20}Ale v skalnatou zemi vsátý, ten jest, kterýž slyší slovo, a hned je s radostí přijímá.

\VS{21}Než nemá v sobě kořene, ale jest časný, a když přichází soužení nebo protivenství pro slovo, hned se horší.

\VS{22}Ale mezi trní vsátý, ten jest, kterýž slyší slovo Boží, ale pečování tohoto světa a oklamání zboží udušuje slovo, i bývá učiněno bez užitku.

\VS{23}V dobrou pak zemi vsátý, ten jest, kterýž slyší slovo a rozumí, i ovoce nese a vydává, některé zajisté stý, a jiné šedesátý, jiné pak třidcátý.

\VS{24}Jiné podobenství předložil jim, řka: Podobno jest království nebeské člověku, rozsívajícímu dobré semeno na poli svém.

\VS{25}Když pak lidé zesnuli, přišel nepřítel jeho a nasál koukole mezi pšenici a odšel.

\VS{26}A když vzrostla bylina a užitek přinesla, tedy ukázal se i koukol.

\VS{27}I přistoupivše služebníci hospodáře toho, řekli jemu: Pane, všaks dobrého semene nasál na poli svém, kdeže se pak vzal koukol?

\VS{28}A on řekl jim: Nepřítel člověk to učinil. Služebníci pak řekli mu: Chceš-liž, tedy půjdeme a vytrháme jej?

\VS{29}On pak odpověděl: Nikoli, abyste trhajíce koukol, spolu s ním nevytrhali pšenice.

\VS{30}Nechte, ať obé spolu roste až do žni. A v čas žni dím žencům: Vytrhejte nejprv koukol a svažte jej v snopky k spálení, ale pšenici shromažďte do stodoly mé.

\VS{31}Jiné podobenství předložil jim, řka: Podobno jest království nebeské zrnu horčičnému, kteréž vzav člověk, vsál na poli svém.

\VS{32}Kteréžto zajisté nejmenší jest mezi všemi semeny, když pak vzroste, větší jest všech bylin, a bývá strom, takže ptactvo nebeské přiletíce, hnízda sobě dělají na ratolestech jeho.

\VS{33}Jiné podobenství mluvil jim, řka: Podobno jest království nebeské kvasu, kterýž vzavši žena, zadělala ve třech měřicích mouky, až by zkysalo všecko.

\VS{34}Toto všecko mluvil Ježíš v podobenstvích k zástupům, a bez podobenství nemluvil jim,

\VS{35}Aby se naplnilo povědění skrze proroka, řkoucího: Otevru v podobenstvích ústa svá, vypravovati budu skryté věci od založení světa.

\VS{36}Tedy rozpustiv zástupy, šel do domu Ježíš. I přistoupili k němu učedlníci jeho, řkouce: Vylož nám podobenství o koukoli toho pole.

\VS{37}On pak odpovídaje, řekl jim: Rozsevač dobrého semene jestiť Syn člověka.

\VS{38}A pole jest tento svět, dobré pak símě jsouť synové království, ale koukol jsou synové toho zlostníka.

\VS{39}A nepřítel, kterýž jej rozsívá, jestiť ďábel, ale žeň jest skonání světa, a ženci jsou andělé.

\VS{40}Protož jakož vytrhávají koukol a ohněm spalují, takť bude při skonání světa tohoto.

\VS{41}Pošle Syn člověka anděly své, i vyberouť z království jeho všecka pohoršení, i ty, kteříž činí nepravost,

\VS{42}A uvrhouť je do peci ohnivé. Tamť bude pláč a škřipení zubů.

\VS{43}A tehdážť spravedliví stkvíti se budou jako slunce v království Otce svého. Kdo má uši k slyšení, slyš.

\VS{44}Opět podobno jest království nebeské pokladu skrytému v poli, kterýž nalezna člověk, skrývá, a radostí pro něj odejde a prodá všecko, což má, a koupí pole to.

\VS{45}Opět podobno jest království nebeské člověku kupci, hledajícímu dobrých perel.

\VS{46}Kterýž nalezna jednu velmi drahou perlu, odšel a prodal všecko, což měl, a koupil ji.

\VS{47}Opět podobno jest království nebeské vrši puštěné do moře a ze všelikého plodu shromažďující;

\VS{48}Kteroužto, když naplněna byla, vytáhše na břeh a sedíce, vybírali, což dobrého bylo, v nádoby své, a což bylo zlého, preč zamítali.

\VS{49}Takť bude při skonání světa. Vyjdou andělé a oddělí zlé z prostředku spravedlivých,

\VS{50}A uvrhou je do peci ohnivé. Tamť bude pláč a škřipení zubů.

\VS{51}Potom dí jim Ježíš: Srozuměli-li jste tomuto všemu? Řekli jemu: I ovšem, Pane.

\VS{52}On pak řekl jim: Protož každý učitel umělý v království nebeském podoben jest člověku hospodáři, kterýž vynáší z pokladu svého nové i staré věci.

\VS{53}I stalo se, když dokonal Ježíš podobenství tato, bral se odtud.

\VS{54}A přišed do vlasti své, učil je v školách jejich, takže se velmi divili, řkouce: Odkud má tento moudrost tuto a moc tuto?

\VS{55}Zdaliž tento není syn tesařův? a zdaliž matka jeho neslove Maria a bratří jeho Jakub a Jozes a Šimon a Judas?

\VS{56}A sestry jeho zdaliž také všecky u nás nejsou? Odkudž tedy má tyto všecky věci?

\VS{57}I zhoršili se na něm. A Ježíš řekl: Není prorok beze cti, než v své vlasti a v domu svém.

\VS{58}I neučinil tu mnoho divů, pro nevěru jejich.




\par }\Chap{14}{\PP \VerseOne{1}V tom čase uslyšel Herodes čtvrták pověst o Ježíšovi.

\VS{2}I řekl služebníkům svým: To jest Jan Křtitel. Onť jest vstal z mrtvých, a protož se divové dějí skrze něho.

\VS{3}Nebo Herodes byl jal Jana a svázal jej a dal do žaláře pro Herodiadu manželku Filipa bratra svého.

\VS{4}Nebo byl řekl jemu Jan: Nesluší tobě míti jí.

\VS{5}A chtěv zabíti jej, bál se lidu; nebo za proroka jej měli.

\VS{6}Když pak slaven byl den narození Herodesova, tancovala dcera Herodiady uprostřed hodovníků, i líbilo se to Herodesovi,

\VS{7}Tak že s přísahou zaslíbil jí dáti, zač by ho prosila.

\VS{8}A ona jsuci prve navedena od mateře své, řekla: Dej mi zde na míse hlavu Jana Křtitele.

\VS{9}I zarmoutil se král, ale pro přísahu a pro ty, kteříž spolu s ním stolili, rozkázal jí dáti.

\VS{10}A poslav kata, sťal Jana v žaláři.

\VS{11}I přinesena jest hlava jeho na míse, a dána děvečce. A ona nesla ji mateři své.

\VS{12}A přišedše učedlníci jeho, vzali tělo jeho a pochovali je; a šedše, pověděli to Ježíšovi.

\VS{13}A uslyšev to Ježíš, plavil se odtud na lodičce na místo pusté soukromí. A uslyševše o tom zástupové, šli za ním pěšky z měst.

\VS{14}A vyšed Ježíš, uzřel zástup mnohý. I slitovalo mu se jich, a uzdravoval nemocné jejich.

\VS{15}A když bylo k večerou, přistoupili k němu učedlníci jeho, řkouce: Pusté jest místo toto, a čas již pominul. Rozpusť zástupy, ať jdouce do městeček, nakoupí sobě pokrmů.

\VS{16}Ježíš pak řekl jim: Není potřebí odcházeti, dejte vy jim jísti.

\VS{17}A oni řkou jemu: Nemáme zde, než pět chlebů a dvě rybě.

\VS{18}Kterýžto dí jim: Přinestež mi je sem.

\VS{19}A rozkázav zástupu posaditi se na trávě a vzav pět chlebů a dvě rybě, vzhléd v nebe, požehnal, a lámaje, dal učedlníkům chleby, a učedlníci zástupům.

\VS{20}I jedli všickni a nasyceni jsou. I sebrali pozůstalých drobtů, dvanácte košů plných.

\VS{21}Těch pak, kteříž jedli, bylo okolo pěti tisíců mužů, kromě žen a dětí.

\VS{22}A ihned přinutil učedlníky své, aby vstoupili na lodí a předešli jej za moře, dokudž by nerozpustil zástupů.

\VS{23}A rozpustiv zástupy, vstoupil na horu soukromí, aby se modlil. A když byl večer, sám byl tam.

\VS{24}Lodí pak již byla uprostřed moře, zmítající se vlnami, nebo byl vítr odporný jim.

\VS{25}Při čtvrtém pak bdění nočním bral se k nim Ježíš, jda po moři.

\VS{26}A vidouce jej učedlníci po moři jdoucího, zarmoutili se, řkouce: Obluda jest. A strachem křičeli.

\VS{27}Ale ihned Ježíš promluvil k nim, řka: Doufejtež, jáť jsem, nebojte se.

\VS{28}I odpověděv Petr, řekl: Pane, jsi-li ty, rozkažiž mi k sobě přijíti po vodě.

\VS{29}A on řekl: Pojď. A vystoupiv Petr z lodí, šel po vodě, aby přišel k Ježíšovi.

\VS{30}Ale vida vítr tuhý, bál se. A počav tonouti, zkřikl, řka: Pane, pomoz mi.

\VS{31}A ihned Ježíš vztáh ruku, ujal jej a řekl jemu: Malé víry, pročežs pochyboval?

\VS{32}A jakž oni vstoupili na lodí, přestal vítr.

\VS{33}Ti pak, kteříž na lodí byli, přistoupivše, klaněli se jemu, řkouce: Jistě Syn Boží jsi.

\VS{34}A přeplavivše se, přišli do země Genezaretské.

\VS{35}A poznavše jej muži místa toho, rozeslali po vší té krajině vůkol, a shromáždili k němu všecky neduživé.

\VS{36}A prosili ho, aby se aspoň podolka roucha jeho dotkli. A kteřížkoli dotkli se, uzdraveni jsou.




\par }\Chap{15}{\PP \VerseOne{1}A v tom přistoupí k Ježíšovi Jeruzalémští zákoníci a farizeové, řkouce:

\VS{2}Proč učedlníci tvoji přestupují ustanovení starších? Nebo neumývají rukou svých, když mají jísti chléb.

\VS{3}A on odpovídaje, řekl jim: Pročež i vy přestupujete přikázání Boží pro ustanovení vaše?

\VS{4}Nebo přikázal Bůh, řka: Cti otce svého i matku, a kdož by zlořečil otci neb mateři, smrtí ať umře.

\VS{5}Ale vy pravíte: Kdož by koli řekl otci neb mateři: Dar ode mne obětovaný, tobě prospěje, by pak i neuctil otce svého neb mateře své, bez viny bude.

\VS{6}A takž zrušili jste přikázání Boží pro své ustanovení.

\VS{7}Pokrytci, dobře prorokoval o vás Izaiáš, řka:

\VS{8}Přibližuje se ke mně lid tento ústy svými a rty mne ctí, ale srdce jejich daleko jest ode mne.

\VS{9}Nadarmoť mne ctí, učíce učení, jenž jsou přikázání lidská.

\VS{10}A svolav zástup, řekl jim: Slyšte a rozumějte.

\VS{11}Ne to, což vchází v ústa, poskvrňuje člověka, ale což z úst pochází, toť poskvrňuje člověka.

\VS{12}Tehdy přistoupivše učedlníci jeho, řekli mu: Víš-li, že farizeové, slyševše tu řeč, zhoršili se?

\VS{13}A on odpovídaje, řekl: Všeliké štípení, jehož neštípil Otec můj nebeský, vykořeněno bude.

\VS{14}Nechte jich, vůdcovéť jsou slepí slepých, a povede-li slepý slepého, oba v jámu upadnou.

\VS{15}I odpověděv Petr, řekl jemu: Vylož nám to podobenství.

\VS{16}Ježíš pak řekl: Ještě i vy bez rozumu jste?

\VS{17}Nerozumíte-liž, že všecko, což v ústa vchází, do břicha jde a vypouští se ven?

\VS{18}Ale které věci z úst pocházejí, z srdce jdou, a tyť poskvrňují člověka.

\VS{19}Z srdceť zajisté vycházejí zlá myšlení, vraždy, cizoložstva, smilstva, krádeže, křivá svědectví, rouhání.

\VS{20}Tyť jsou věci poskvrňující člověka. Ale neumytýma rukama jísti, toť neposkvrňuje člověka.

\VS{21}A vyšed odtud Ježíš, bral se do krajin Tyrských a Sidonských.

\VS{22}A aj, žena Kananejská z končin těch vyšedši, volala za ním, řkuci: Smiluj se nade mnou, Pane, synu Davidův. Dceru mou hrozně trápí ďábelství.

\VS{23}Kterýžto neodpověděl jí slova. I přistoupivše učedlníci jeho, prosili ho, řkouce: Propusť ji, neboť volá za námi.

\VS{24}On pak odpověděv, řekl: Nejsem poslán než k ovcem zahynulým z domu Izraelského.

\VS{25}Ale ona přistoupivši, klaněla se jemu, řkuci: Pane, pomoz mi.

\VS{26}On pak odpověděv, řekl: Není slušné vzíti chléb synů a vrci štěňatům.

\VS{27}A ona řekla: Takť jest, Pane. Avšak štěňata jedí drobty, kteříž padají z stolů pánů jejich.

\VS{28}Tedy odpovídaje Ježíš, řekl jí: Ó ženo, veliká jest víra tvá. Staniž se tobě, jakž chceš. I uzdravena jest dcera její v tu hodinu.

\VS{29}A odšed odtud Ježíš, šel podle moře Galilejského, a vstoupiv na horu, posadil se tam.

\VS{30}I přišli k němu zástupové mnozí, majíce s sebou kulhavé, slepé, němé, polámané a jiné mnohé. I kladli je k nohám Ježíšovým, a on uzdravil je,

\VS{31}Takže se zástupové divili, vidouce, ano němí mluví, polámaní zdraví jsou, kulhaví chodí, slepí vidí. I velebili Boha Izraelského.

\VS{32}Ježíš pak svolav učedlníky své, řekl: Líto mi zástupu, ješto již tři dni trvají se mnou a nemají, co by jedli; a rozpustiti jich lačných nechci, aby nezhynuli na cestě.

\VS{33}I řekli mu učedlníci jeho: I kde bychom vzali tolik chleba na této poušti, abychom takový zástup nasytili?

\VS{34}I řekl jim Ježíš: Kolik chlebů máte? A oni řkou: Sedm a málo rybiček.

\VS{35}I rozkázal zástupům, aby se posadili na zemi.

\VS{36}A vzav těch sedm chlebů a ryby, učiniv díky, lámal a dal učedlníkům svým, a učedlníci zástupu.

\VS{37}I jedli všickni a nasyceni jsou. A sebrali, což zbylo drobtů, sedm košů plných.

\VS{38}Bylo pak těch, kteříž jedli, čtyři tisíce mužů kromě žen a dětí.

\VS{39}A rozpustiv zástupy, vstoupil na lodí. I přišel do krajiny Magdala.




\par }\Chap{16}{\PP \VerseOne{1}I přistoupili k němu farizeové a saduceové, a pokoušejíce, prosili ho, aby jim znamení s nebe ukázal.

\VS{2}On pak odpovídaje, řekl jim: Když bývá večer, říkáte: Jasno bude, nebo se červená nebe.

\VS{3}A ráno: Dnes bude nečas, nebo se červená zasmušilé nebe. Pokrytci, způsob zajisté nebe rozsouditi umíte, znamení pak časů nemůžete souditi?

\VS{4}Národ zlý a cizoložný znamení hledá, ale znamení jemu nebude dáno, než toliko znamení Jonáše proroka. A opustiv je, odšel.

\VS{5}A přeplavivše se učedlníci jeho přes moře, zapomenuli vzíti chleba.

\VS{6}Ježíš pak řekl jim: Hleďte a varujte se kvasu farizejského a saducejského.

\VS{7}Oni pak rozjímali mezi sebou, řkouce: Nevzali jsme chleba.

\VS{8}A znaje to Ježíš, řekl jim: Co to rozjímáte mezi sebou, ó malé víry, že jste chlebů nevzali?

\VS{9}Ještě-liž nerozumíte, ani pamatujete na pět chlebů, jimiž nasyceno bylo pět tisíců lidu, a kolik jste košů drobtů sebrali?

\VS{10}Ani na sedm chlebů, jimiž nasyceno bylo čtyři tísíce lidí, a kolik jste košů drobtů sebrali?

\VS{11}I kterakž pak nerozumíte, že ne o chlebu mluvil jsem vám, pravě: Varujte se od kvasu farizejského a saducejského?

\VS{12}Tedy srozuměli, že neřekl, aby se varovali od kvasu chleba, ale od učení farizeů a saduceů.

\VS{13}Přišed pak Ježíš do krajin Cesaree Filipovy, otázal se učedlníků svých, řka: Kým mne praví lidé býti, mne Syna člověka?

\VS{14}A oni řekli: Někteří Janem Křtitelem, a jiní Eliášem, jiní pak Jeremiášem, aneb jedním z proroků.

\VS{15}I dí jim: Vy pak kým mne býti pravíte?

\VS{16}I odpověděv Šimon Petr, řekl: Ty jsi Kristus, Syn Boha živého.

\VS{17}A odpovídaje Ježíš, řekl mu: Blahoslavený jsi Šimone, synu Jonášův; nebo tělo a krev nezjevilo tobě toho, ale Otec můj, kterýž jest v nebesích.

\VS{18}I jáť pravím tobě, že jsi ty Petr, a na téť skále vzdělám církev svou, a brány pekelné nepřemohou jí.

\VS{19}A tobě dám klíče království nebeského. A což bys koli svázal na zemi, budeť svázáno i na nebi; a což bys koli rozvázal na zemi, budeť rozvázáno i na nebi.

\VS{20}Tedy přikázal učedlníkům svým, aby žádnému nepravili, že by on byl ten Ježíš Kristus.

\VS{21}A od té chvíle počal Ježíš oznamovati učedlníkům svým, že musí jíti do Jeruzaléma, a mnoho trpěti od starších a předních kněží a od zákonníků, a zabit býti, a třetího dne z mrtvých vstáti.

\VS{22}I odved ho Petr na stranu, počal mu přimlouvati, řka: Odstup to od tebe, Pane, nestaneť se tobě toho.

\VS{23}Kterýžto obrátiv se, řekl Petrovi: Jdiž za mnou, satane, ku pohoršení jsi mi; nebo nechápáš těch věcí, kteréž jsou Boží, ale kteréž jsou lidské.

\VS{24}Tedy řekl Ježíš učedlníkům svým: Chce-li kdo za mnou přijíti, zapřiž sebe sám, a vezmi kříž svůj, a následujž mne.

\VS{25}Nebo kdož by chtěl duši svou zachovati, ztratíť ji; kdož by pak ztratil duši svou pro mne, nalezneť ji.

\VS{26}Nebo co jest platno člověku, by pak všecken svět získal, a své duši uškodil? Aneb kterou dá člověk odměnu za duši svou?

\VS{27}Syn zajisté člověka přijde v slávě Otce svého s anděly svými, a tehdážť odplatí jednomu každému podle skutků jeho.

\VS{28}Amen pravím vám: Jsou někteří z stojících tuto, kteříž neokusí smrti, až i uzří Syna člověka, přicházejícího v království svém.




\par }\Chap{17}{\PP \VerseOne{1}A po šesti dnech pojal Ježíš Petra a Jakuba a Jana bratra jeho, i uvedl je na horu vysokou soukromí,

\VS{2}A proměnil se před nimi. I zastkvěla se tvář jeho jako slunce, a roucho jeho učiněno bílé jako světlo.

\VS{3}A aj, ukázali se jim Mojžíš a Eliáš, rozmlouvající s ním.

\VS{4}A odpověděv Petr, řekl Ježíšovi: Pane, dobré jest nám tuto býti. Chceš-li, udělejme tuto tři stánky, tobě jeden a Mojžíšovi jeden a Eliášovi jeden.

\VS{5}Když pak on ještě mluvil, aj, oblak světlý zastínil je. A aj, zavzněl hlas z oblaku řkoucí: Toto jest ten můj milý Syn, v němž mi se dobře zalíbilo, toho poslouchejte.

\VS{6}To uslyšavše učedlníci, padli na tváři své a báli se velmi.

\VS{7}A přistoupiv Ježíš, dotekl se jich, řka jim: Vstaňte, nebojte se.

\VS{8}A pozdvihše očí svých, žádného neviděli, než samého Ježíše.

\VS{9}Když pak sstupovali s hory, přikázal jim Ježíš, řka: Žádnému nepravte tohoto vidění, dokudž by Syn člověka nevstal z mrtvých.

\VS{10}I otázali se ho učedlníci jeho, řkouce: Což to pak zákoníci praví, že má Eliáš prve přijíti?

\VS{11}A Ježíš odpovídaje, řekl jim: Eliáš zajisté přijde prve a napraví všecky věci.

\VS{12}Ale pravím vám, že Eliáš již přišel, avšak nepoznali ho, ale učinili mu, což chtěli. Takť i Syn člověka trpěti bude od nich.

\VS{13}Tedy srozuměli učedlníci, že jim to praví o Janovi Křtiteli.

\VS{14}A když přišli k zástupu, přistoupil k němu člověk jeden, a poklekl před ním na kolena,

\VS{15}A řekl: Pane, smiluj se nad synem mým, nebo náměsičník jest, a bídně se trápí. Èasto zajisté padá do ohně a častokrát do vody.

\VS{16}I přivedl jsem ho učedlníkům tvým, ale nemohli ho uzdraviti.

\VS{17}Odpovídaje pak Ježíš, řekl: Ó národe nevěrný a převrácený, dokud budu s vámi? Dokudž vás trpěti budu? Přiveďte jej sem ke mně.

\VS{18}I pohrozil jemu Ježíš. I vyšlo od něho ďábelství a uzdraven jest mládenec v tu hodinu.

\VS{19}Tedy přistoupivše učedlníci k Ježíšovi soukromí, řekli jemu: Proč jsme my ho nemohli vyvrci?

\VS{20}Řekl jim Ježíš: Pro nevěru vaši. Amen zajisté pravím vám: Budete-li míti víru, jako jest zrno horčičné, díte hoře této: Jdi odsud tam, a půjde, a nebudeť vám nic nemožného.

\VS{21}Toto pak pokolení nevychází, jediné skrze modlitbu a půst.

\VS{22}A když byli v Galileji, řekl jim Ježíš: Syn člověka bude zrazen v ruce lidí bezbožných.

\VS{23}A zabijíť jej, a třetího dne z mrtvých vstane. I zarmoutili se náramně.

\VS{24}A když přišli do Kafarnaum, přistoupili, kteříž plat vybírali, ku Petrovi a řekli: Což mistr váš nedává platu?

\VS{25}A on řekl: Dává. A když všel do domu, předšel jej Ježíš řečí, řka: Co se tobě zdá, Šimone? Králové zemští od kterých berou daň anebo plat, od synů-li svých, čili od cizích?

\VS{26}Odpověděl jemu Petr: Od cizích. I dí mu Ježíš: Tedy synové jsou svobodní?

\VS{27}Ale abychom jich nepohoršili, jda k moři, vrz udici, a tu rybu, kteráž nejprve uvázne, vezmi, a otevra ústa její, nalezneš groš. Ten vezma, dej jim za mne i za sebe.




\par }\Chap{18}{\PP \VerseOne{1}V ten čas přistoupili učedlníci k Ježíšovi, řkouce: Kdo pak jest větší v království nebeském?

\VS{2}A zavolav Ježíš pacholete, postavil je uprostřed nich,

\VS{3}A řekl: Amen pravím vám: Neobrátíte-li se a nebudete-li jako pacholátka, nikoli nevejdete do království nebeského.

\VS{4}Protož kdož by se koli ponížil jako pacholátko toto, tenť jest větší v království nebeském.

\VS{5}A kdož by koli přijal pacholátko takové ve jménu mém, mneť přijímá.

\VS{6}Kdo by pak pohoršil jednoho z maličkých těchto věřících ve mne, lépe by jemu bylo, aby zavěšen byl žernov osličí na hrdlo jeho, a pohřížen byl do hlubokosti mořské.

\VS{7}Běda světu pro pohoršení. Ačkoli musí to býti, aby přicházela pohoršení, ale však běda člověku, skrze něhož přichází pohoršení.

\VS{8}Protož jestliže ruka tvá anebo noha tvá pohoršuje tě, utniž ji a vrz od sebe. Lépe jest tobě do života vjíti kulhavému anebo bezrukému, nežli dvě ruce aneb dvě noze majícímu uvrženu býti do věčného ohně.

\VS{9}A pakli oko tvé pohoršuje tebe, vylup je a vrz od sebe. Lépe jest tobě jednookému do života vjíti, nežli obě oči majícímu uvrženu býti do pekelného ohně.

\VS{10}Viztež, abyste nepotupovali ani jednoho z maličkých těchto. Neboť pravím vám, že andělé jejich v nebesích vždycky vidí tvář Otce mého, kterýž v nebesích jest.

\VS{11}Nebo přišel Syn člověka, aby spasil to, což bylo zahynulo.

\VS{12}Co se vám zdá? Kdyby některý člověk měl sto ovec, a zbloudila by jedna z nich, zdaliž nenechá devadesáti devíti, a jda na hory, nehledá té pobloudilé?

\VS{13}A nahodí-liť mu se nalézti ji, amen pravím vám, že se radovati bude nad ní více, než nad devadesáti devíti nepobloudilými.

\VS{14}Takť není vůle před Otcem vaším, kterýž jest v nebesích, aby zhynul jeden z maličkých těchto.

\VS{15}Zhřešil-li by pak proti tobě bratr tvůj, jdi a potresci ho mezi sebou a jím samým. Uposlechl-li by tebe, získal jsi bratra svého.

\VS{16}Jestliže by pak neuposlechl, přijmi k sobě jednoho anebo dva, aby v ústech dvou nebo tří svědků stálo každé slovo.

\VS{17}Pakliť by jich neuposlechl, pověz církvi. Jestliže pak i církve neuposlechne, budiž tobě jako pohan a publikán.

\VS{18}Amen pravím vám: Cožkoli svížete na zemi, budeť svázáno i na nebi; a cožkoli rozvížete na zemi, budeť rozvázáno i na nebi.

\VS{19}Opět pravím vám: Jestliže by dva z vás svolili se na zemi o všelikou věc, za kterouž by koli prosili, staneť se jim od Otce mého nebeského.

\VS{20}Nebo kdežkoli shromáždí se dva nebo tři ve jménu mém, tuť jsem já uprostřed nich.

\VS{21}Tedy přistoupiv k němu Petr, řekl: Pane, kolikrát zhřeší proti mně bratr můj, a odpustím jemu? Do sedmilikrát?

\VS{22}I dí mu Ježíš: Nepravím tobě až do sedmikrát, ale až do sedmdesátikrát sedmkrát.

\VS{23}A protož podobno jest království nebeské člověku králi, kterýž chtěl počet klásti s služebníky svými.

\VS{24}A když počal počtu klásti, podán mu jeden, kterýž byl dlužen deset tisíců hřiven.

\VS{25}A když neměl čím zaplatiti, kázal jej pán jeho prodati, i ženu jeho i děti i všecko, což měl, a zaplatiti.

\VS{26}Tedy padna služebník ten, prosil ho, řka: Pane, poshověj mi, a všeckoť zaplatím tobě.

\VS{27}I slitovav se pán nad služebníkem tím, propustil ho a dluh jemu odpustil.

\VS{28}Vyšed pak služebník ten, nalezl jednoho z spoluslužebníků svých, kterýž mu byl dlužen sto peněz, a chopiv se ho, hrdloval se s ním, řka: Zaplať mi, cos dlužen.

\VS{29}Tedy padna spoluslužebník ten k nohám jeho, prosil ho, řka: Poshověj mi, a všeckoť zaplatím tobě.

\VS{30}On pak nechtěl, ale odšed, dal jej do žaláře, dokudž by nezaplatil dluhu.

\VS{31}Tedy vidouce spoluslužebníci, co se dálo, zarmoutili se velmi; a šedše, pověděli pánu svému všecko, co se bylo stalo.

\VS{32}Tehdy povolav ho pán jeho, dí mu: Služebníče zlý, všecken ten tvůj dluh odpustil jsem tobě, nebs mne prosil.

\VS{33}Zdaližs i ty neměl se smilovati nad spoluslužebníkem svým, jako i já smiloval jsem se nad tebou?

\VS{34}I rozhněvav se pán jeho, dal jej katům, dokudž by nezaplatil všeho, což mu byl dlužen.

\VS{35}Takť i Otec můj nebeský učiní vám, jestliže neodpustíte jeden každý bratru svému z srdcí vašich jejich provinění.




\par }\Chap{19}{\PP \VerseOne{1}I stalo se, když dokonal Ježíš řeči tyto, bral se z Galilee, a přišel do končin Judských za Jordán.

\VS{2}I šli za ním zástupové mnozí, a uzdravil je tam.

\VS{3}I přistoupili k němu farizeové, pokoušejíce ho a řkouce jemu: Sluší-li člověku propustiti ženu svou z kterékoli příčiny?

\VS{4}On pak odpovídaje, řekl jim: Což jste nečtli, že ten, jenž stvořil člověka s počátku, muže a ženu učinil je?

\VS{5}A řekl: Protož opustí člověk otce i matku, a připojí se k manželce své, i budou dva jedno tělo.

\VS{6}A tak již nejsou dva, ale jedno tělo. A protož, což jest Bůh spojil, člověk nerozlučuj.

\VS{7}Řekli jemu: Pročež tedy Mojžíš rozkázal dáti list zapuzení a propustiti jí?

\VS{8}Dí jim: Mojžíš pro tvrdost srdce vašeho dopustil vám propouštěti manželky vaše, ale s počátku nebylo tak.

\VS{9}Protož pravím vám: Že kdožkoli propustil by manželku svou, (leč pro smilství) a jinou pojme, cizoloží, a kdož propuštěnou pojme, také cizoloží.

\VS{10}Řekli jemu učedlníci jeho: Poněvadž jest taková pře s manželkou, není dobré ženiti se.

\VS{11}On pak řekl jim: Ne všickniť chápají slova toho, ale ti toliko, jimž jest dáno.

\VS{12}Jsouť zajisté panicové, kteříž se tak z života matky zrodili; a jsouť panicové, kteříž učiněni jsou od lidí; a jsou panicové, kteříž se sami v panictví oddali pro království nebeské. Kdo může pochopiti, pochop.

\VS{13}Tehdy přineseny jsou k němu dítky, aby na ně ruce vzkládal a modlil se za ně. Učedlníci pak přimlouvali jim.

\VS{14}Ale Ježíš řekl jim: Nechte dítek a nebraňte jim jíti ke mně; nebo takovýchť jest království nebeské.

\VS{15}A po vzkládání na ně rukou odebral se odtud.

\VS{16}A aj, jeden přistoupiv, řekl jemu: Mistře dobrý, co dobrého budu činiti, abych měl život věčný?

\VS{17}A on řekl jemu: Co mne nazýváš dobrým? Žádný není dobrý, než jediný, totiž Bůh. Chceš-li pak vjíti do života, ostříhej přikázání.

\VS{18}Dí jemu: Kterých? A Ježíš řekl mu: Nezabiješ, nezcizoložíš, nepokradeš, nepromluvíš křivého svědectví,

\VS{19}Cti otce svého i matku, a milovati budeš bližního svého jako sebe samého.

\VS{20}Dí jemu mládenec: Všeho toho ostříhal jsem od své mladosti. Èehož mi se ještě nedostává?

\VS{21}Řekl mu Ježíš: Chceš-li dokonalým býti, jdiž a prodej statek svůj, a rozdej chudým, a budeš míti poklad v nebi, a pojď, následuj mne.

\VS{22}Uslyšev pak mládenec tu řeč, odšel, smuten jsa; nebo měl statku mnoho.

\VS{23}Tedy Ježíš řekl učedlníkům svým: Amen pravím vám, že bohatý nesnadně vejde do království nebeského.

\VS{24}A opět pravím vám: Snázeť jest velbloudu skrze ucho jehly projíti, nežli bohatému vjíti do království Božího.

\VS{25}A uslyšavše to učedlníci jeho, i užasli se velmi, řkouce: I kdož tedy může spasen býti?

\VS{26}A pohleděv na ně Ježíš, řekl jim: U lidíť jest to nemožné, ale u Boha všecko jest možné.

\VS{27}Tehdy odpověděv Petr, řekl mu: Aj, my opustili jsme všecky věci, a šli jsme za tebou. Což pak nám bude dáno za to?

\VS{28}A Ježíš řekl jim: Amen pravím vám, že vy, kteříž jste následovali mne, v druhém narození, když se posadí Syn člověka na trůnu velebnosti své, sednete i vy na dvanácti stolicích, soudíce dvanáctero pokolení Izraelské.

\VS{29}A každý, kdož opustil by domy, nebo bratry, neb sestry, neb otce, neb matku, nebo manželku, nebo syny, nebo pole pro jméno mé, stokrát více vezme, a život věčný dědičně obdrží.

\VS{30}Mnozí pak první budou poslední, a poslední první.




\par }\Chap{20}{\PP \VerseOne{1}Nebo podobno jest království nebeské člověku hospodáři, kterýž vyšel na úsvitě, aby najal dělníky na vinici svou.

\VS{2}Smluviv pak s dělníky z peníze denního, odeslal je na vinici svou.

\VS{3}A vyšed okolo hodiny třetí, uzřel jiné, ani stojí na trhu zahálejíce.

\VS{4}I řekl jim: Jdětež i vy na vinici mou, a co bude spravedlivého, dám vám.

\VS{5}A oni šli. Opět vyšed při šesté a deváté hodině, učinil též.

\VS{6}Při jedenácté pak hodině vyšed, nalezl jiné, ani stojí zahálejíce. I řekl jim: Pročež tu stojíte, celý den zahálejíce?

\VS{7}Řkou jemu: Nebo nižádný nás nenajal. Dí jim: Jdětež i vy na vinici mou, a což by bylo spravedlivého, vezmete.

\VS{8}Večer pak řekl pán vinice šafáři svému: Zavolej dělníků a zaplať jim, počna od posledních až do prvních.

\VS{9}A přišedše ti, kteříž byli při jedenácté hodině najati, vzali jeden každý po penízi.

\VS{10}Přišedše pak první, domnívali se, že by více měli vzíti; ale vzali i oni jeden každý po penízi.

\VS{11}A vzavše, reptali proti hospodáři, řkouce:

\VS{12}Tito poslední jednu hodinu toliko dělali, a rovné jsi je nám učinil, kteříž jsme nesli břímě dne i horko.

\VS{13}On pak odpovídaje jednomu z nich, řekl: Příteli, nečiním tobě křivdy; však jsi z peníze denního smluvil se mnou.

\VS{14}Vezmiž, což tvého jest, a jdi předce. Já pak chci tomuto poslednímu dáti jako i tobě.

\VS{15}Zdaliž mi nesluší v mém učiniti, což chci? Èili oko tvé nešlechetné jest, že já dobrý jsem?

\VS{16}Takť budou poslední první, a první poslední; nebo mnoho jest povolaných, ale málo vyvolených.

\VS{17}A vstupuje Ježíš do Jeruzaléma, pojal dvanácte učedlníků svých soukromí na cestě, i řekl jim:

\VS{18}Aj, vstupujeme do Jeruzaléma, a Syn člověka vydán bude předním kněžím a zákoníkům, a odsoudí ho na smrt.

\VS{19}A vydadíť jej pohanům ku posmívání a k bičování a ukřižování; a třetího dne z mrtvých vstane.

\VS{20}Tedy přistoupila k němu matka synů Zebedeových s syny svými, klanějící se a prosecí něco od něho.

\VS{21}Kterýžto řekl jí: Co chceš? Řekla jemu: Rci, ať tito dva synové moji sednou, jeden na pravici tvé a druhý na levici, v království tvém.

\VS{22}Odpovídaje pak Ježíš, řekl: Nevíte, zač prosíte. Můžete-li píti kalich, kterýž já píti budu, a křtem, jímž já se křtím, křtěni býti? Řekli jemu: Můžeme.

\VS{23}Dí jim: Kalich zajisté můj píti budete, a křtem, jímž já se křtím, pokřtěni budete, ale seděti na pravici mé a na levici mé, neníť mé dáti vám, ale dáno bude těm, kterýmž připraveno jest od Otce mého.

\VS{24}A uslyšavše to deset učedlníků Páně, rozhněvali se na ty dva bratry.

\VS{25}Ale Ježíš svolav je, řekl: Víte, že knížata národů panují nad svými, a kteříž velicí jsou, moci užívají nad nimi.

\VS{26}Ne tak bude mezi vámi; ale kdožkoli chtěl by mezi vámi býti velikým, budiž služebník váš.

\VS{27}A kdož by koli mezi vámi chtěl býti první, budiž váš služebník;

\VS{28}Jako i Syn člověka nepřišel, aby jemu slouženo bylo, ale aby on sloužil a aby dal život svůj na vykoupení za mnohé.

\VS{29}A když vycházeli z Jericho, šel za ním zástup veliký.

\VS{30}A aj, dva slepí sedící u cesty, uslyševše, že by Ježíš tudy šel, zvolali, řkouce: Smiluj se nad námi, Pane, synu Davidův.

\VS{31}Zástup pak přimlouval jim, aby mlčeli. Oni pak více volali, řkouce: Smiluj se nad námi, Pane, synu Davidův.

\VS{32}I zastaviv se Ježíš, zavolal jich, a řekl: Co chcete, abych vám učinil?

\VS{33}Řkou jemu: Pane, ať se otevrou oči naše.

\VS{34}I slitovav se nad nimi Ježíš, dotekl se očí jejich, a ihned prohlédly oči jejich. A oni šli za ním.




\par }\Chap{21}{\PP \VerseOne{1}A když se přiblížili k Jeruzalému, a přišli do Betfage k hoře Olivetské, tedy Ježíš poslal dva učedlníky své,

\VS{2}Řka jim: Jdětež do městečka, kteréž proti vám jest, a hned naleznete oslici přivázanou a oslátko s ní. Odvěžtež je a přiveďte ke mně.

\VS{3}A řekl-liť by kdo co vám, rcete, že Pán jich potřebuje, a hnedť propustí je.

\VS{4}Toto se pak všecko stalo, aby se naplnilo povědění skrze proroka, řkoucího:

\VS{5}Povězte dceři Sionské: Aj, král tvůj béře se tobě tichý, a sedě na oslici, a na oslátku té oslice jhu podrobené.

\VS{6}I jdouce učedlníci, a učinivše tak, jakož jim přikázal Ježíš,

\VS{7}Přivedli oslici i oslátko, a vložili na ně roucha svá, a jej navrchu posadili.

\VS{8}Mnohý pak zástup stlali roucha svá na cestě, jiní pak ratolesti z dříví sekali a metali na cestu.

\VS{9}A zástupové, kteříž napřed šli, i ti, kteříž nazad byli, volali, řkouce: Aj syn Davidův, Spasitel. Požehnaný, jenž se béře ve jménu Páně; spasiž nás ty, kterýž jsi na výsostech.

\VS{10}A když vjel do Jeruzaléma, zbouřilo se všecko město, řkouce: I kdo jest tento?

\VS{11}Zástupové pak pravili: Toto jest ten Ježíš, prorok od Nazarétu Galilejského.

\VS{12}I všel Ježíš do chrámu Božího, a vymítal všecky prodavače a kupce z chrámu, a stoly penězoměnců a stolice prodávajících holubice převracel,

\VS{13}A řekl jim: Psánoť jest: Dům můj dům modlitby slouti bude, ale vy učinili jste jej peleší lotrovskou.

\VS{14}I přistoupili k němu slepí a kulhaví v chrámě, i uzdravil je.

\VS{15}Vidouce pak přední kněží a zákoníci divy, kteréž činil, a dítky, any volají v chrámě a praví: Aj syn Davidův, Spasitel, rozhněvali se.

\VS{16}A řekli jemu: Slyšíš-liž, co tito praví? Ježíš pak řekl jim: I ovšem. Nikdá-liž jste nečtli, že z úst nemluvňátek a těch, jenž prsí požívají, dokonal jsi chválu?

\VS{17}A opustiv je, šel ven z města do Betany a tu zůstal.

\VS{18}Ráno pak navracuje se do města, zlačněl.

\VS{19}A vida jeden fíkový strom podle cesty, šel k němu, a nic na něm nenalezl, než listí toliko. I dí tomu stromu: Nikdy více neroď se z tebe ovoce na věky. I usechl jest hned fík ten.

\VS{20}A vidouce to učedlníci, divili se, řkouce: Kterak jest ihned usechl fík ten!

\VS{21}I odpověděv Ježíš, řekl jim: Amen pravím vám: Budete-li míti víru, a nebudete-li pochybovati, netoliko to, co se stalo fíkovému dřevu, učiníte, a kdybyste i této hoře řekli: Zdvihni se a vrz sebou do moře, staneť se.

\VS{22}A všecko, zač byste koli prosili na modlitbě, věříce, vezmete.

\VS{23}A když přišel do chrámu, přistoupili k němu přední kněží a starší lidu, když učil, řkouce: Jakou mocí tyto věci činíš? A kdo jest tobě tu moc dal?

\VS{24}Odpovídaje pak Ježíš, řekl jim: Otížiť se i já vás na jednu věc, kterouž povíte-li mi, i já vám povím, jakou mocí tyto věci činím.

\VS{25}Křest Janův odkud jest byl? S nebe-li, čili z lidí? A oni rozvažovali mezi sebou, řkouce: Díme-li: S nebe, díť nám: Proč jste pak nevěřili jemu?

\VS{26}Pakli díme: Z lidí, bojíme se zástupu. Nebo všickni měli Jana za proroka.

\VS{27}I odpovídajíce Ježíšovi, řekli: Nevíme. Řekl jim i on: Aniž já vám povím, jakou mocí tyto věci činím.

\VS{28}Ale co se vám zdá? Èlověk jeden měl dva syny. A přistoupiv k prvnímu, řekl: Synu, jdi na vinici mou dnes a dělej.

\VS{29}A on odpověděv, řekl: Nechci. A potom usmysliv sobě, šel.

\VS{30}I přistoupiv k druhému, řekl jemu též. A on odpověděv, řekl: Jdu, pane. A nešel.

\VS{31}Který z těch dvou učinil vůli otcovu? Řekli jemu: První. Dí jim Ježíš: Amen pravím vám, že publikáni a nevěstky předcházejí vás do království Božího.

\VS{32}Nebo přišel k vám Jan cestou spravedlnosti, a neuvěřili jste mu, ale publikáni a nevěstky uvěřili jemu. Vy pak viděvše to, aniž jste potom usmyslili sobě, abyste věřili jemu.

\VS{33}Jiné podobenství slyšte: Byl jeden hospodář, kterýž vzdělal vinici, a opletl ji plotem, a vkopal v ní pres, a ustavěl věži, i pronajal ji vinařům, a odšel pryč přes pole.

\VS{34}A když se přiblížil čas ovoce, poslal služebníky své k vinařům, aby vzali užitky její.

\VS{35}Vinaři pak zjímavše služebníky jeho, jiného zmrskali, jiného zabili, a jiného ukamenovali.

\VS{36}Opět poslal jiných služebníků více nežli prve. I učinili jim též.

\VS{37}Naposledy pak poslal k nim syna svého, řka: Ostýchati se budou syna mého.

\VS{38}Vinaři pak uzřevše syna jeho, řekli mezi sebou: Tentoť jest dědic; pojďte, zabijme jej, a uvažme se v dědictví jeho.

\VS{39}I chytivše ho, vyvrhli jej ven z vinice a zabili.

\VS{40}Protož když přijde pán vinice, co učiní vinařům těm?

\VS{41}Řekli jemu: Zlé zle zatratí, a vinici svou pronajme jiným vinařům, kteříž budou vydávati jemu užitek časy svými.

\VS{42}Řekl jim Ježíš: Nikdy-li jste nečtli v Písmích: Kámen, kterýž jsou zavrhli dělníci, ten učiněn jest v hlavu úhlovou? Ode Pána stalo se toto, a jest divné před očima našima.

\VS{43}Protož pravím vám, že bude odjato od vás království Boží, a bude dáno lidu činícímu užitky jeho.

\VS{44}A kdož by padl na ten kámen, rozrazíť se; a na kohož upadne, setřeť jej.

\VS{45}A slyšavše přední kněží podobenství jeho, porozuměli, že by o nich mluvil.

\VS{46}I hledajíce ho jíti, báli se zástupů; neb ho měli za proroka.




\par }\Chap{22}{\PP \VerseOne{1}I odpovídaje Ježíš, mluvil jim opět v podobenstvích, řka:

\VS{2}Podobno jest království nebeské člověku králi, kterýž učinil svadbu synu svému.

\VS{3}I poslal služebníky své, aby povolali pozvaných na svadbu; a oni nechtěli přijíti.

\VS{4}Opět poslal jiné služebníky, řka: Povězte pozvaným: Aj, oběd můj připravil jsem, volové moji a krmný dobytek zbit jest, a všecko hotovo. Pojďtež na svadbu.

\VS{5}Ale oni nedbavše na to, odešli, jiný do vsi své a jiný po kupectví svém.

\VS{6}Jiní pak zjímavše služebníky jeho a posměch jim učinivše, zmordovali.

\VS{7}A uslyšav to král, rozhněval se; a poslav vojska svá, zhubil vražedníky ty a město jejich zapálil.

\VS{8}Tedy řekl služebníkům svým: Svadba zajisté hotova jest, ale ti, kteříž pozváni byli, nebyli hodni.

\VS{9}Protož jděte na rozcestí, a kteréžkoli naleznete, zovtež na svadbu.

\VS{10}I vyšedše služebníci ti na cesty, shromáždili všecky, kteréžkoli nalezli, zlé i dobré. A naplněna jest svadba hodovníky.

\VS{11}Tedy všed král, aby pohleděl na hodovníky, uzřel tam člověka neoděného rouchem svadebním.

\VS{12}I řekl jemu: Příteli, kteraks ty sem všel, nemaje roucha svadebního? A on oněměl.

\VS{13}Tedy řekl král služebníkům: Svížíce ruce jeho i nohy, vezměte ho, a uvrztež jej do temností zevnitřních. Tamť bude pláč a škřipení zubů.

\VS{14}Nebo mnoho jest povolaných, ale málo vyvolených.

\VS{15}Tedy odšedše farizeové, radili se, jak by polapili jej v řeči.

\VS{16}I poslali k němu učedlníky své s herodiány, řkouce: Mistře, víme, že pravdomluvný jsi a cestě Boží v pravdě učíš a nedbáš na žádného; nebo nepatříš na osobu lidskou.

\VS{17}Protož pověz nám, co se tobě zdá: Sluší-li daň dáti císaři, čili nic?

\VS{18}Znaje pak Ježíš zlost jejich, řekl: Co mne pokoušíte, pokrytci?

\VS{19}Ukažte mi peníz daně. A oni podali mu peníze.

\VS{20}I řekl jim: Èí jest tento obraz a svrchu napsání?

\VS{21}Řekli mu: Císařův. Tedy dí jim: Dejtež, co jest císařova, císaři, a co jest Božího, Bohu.

\VS{22}To uslyšavše, divili se, a opustivše jej, odešli.

\VS{23}V ten den přišli k němu saduceové, kteříž praví, že není z mrtvých vstání. I otázali se ho,

\VS{24}Řkouce: Mistře, Mojžíš pověděl: Umřel-li by kdo, nemaje dětí, aby bratr jeho právem švagrovství pojal ženu jeho a vzbudil símě bratru svému.

\VS{25}I bylo u nás sedm bratrů. První pojav ženu, umřel, a nemaje semene, zůstavil ženu svou bratru svému.

\VS{26}Takž podobně i druhý, i třetí, až do sedmého.

\VS{27}Nejposléze pak po všech umřela i žena.

\VS{28}Protož při vzkříšení kterého z těch sedmi bude žena? Nebo všickni ji měli.

\VS{29}I odpověděv Ježíš, řekl jim: Bloudíte, neznajíce Písem ani moci Boží.

\VS{30}Však při vzkříšení ani se nebudou ženiti ani vdávati, ale budou jako andělé Boží v nebi.

\VS{31}O vzkříšení pak mrtvých zdaliž jste nečtli, co jest vám povědíno od Boha, kterýž takto dí:

\VS{32}Já jsem Bůh Abrahamův a Bůh Izákův a Bůh Jákobův; a Bůhť není Bůh mrtvých, ale živých.

\VS{33}A slyševše to zástupové, divili se učení jeho.

\VS{34}Farizeové pak uslyšavše, že by k mlčení přivedl saducejské, sešli se v jedno.

\VS{35}I otázal se ho jeden z nich zákoník nějaký, pokoušeje ho, a řka:

\VS{36}Mistře, které jest přikázání veliké v Zákoně?

\VS{37}I řekl mu Ježíš: Milovati budeš Pána Boha svého z celého srdce svého a ze vší duše své a ze vší mysli své.

\VS{38}To jest přední a veliké přikázání.

\VS{39}Druhé pak jest podobné tomu: Milovati budeš bližního svého jako sebe samého.

\VS{40}Na těch dvou přikázáních všecken Zákon záleží i Proroci.

\VS{41}A když se sešli farizeové, otázal se jich Ježíš,

\VS{42}Řka: Co se vám zdá o Kristu? Èí jest syn? Řkou jemu: Davidův.

\VS{43}Dí jim: Kterakž pak David v Duchu nazývá ho Pánem, řka:

\VS{44}Řekl Pán Pánu mému: Seď na pravici mé, dokavadž nepodložím nepřátel tvých, aby byli za podnože noh tvých?

\VS{45}Poněvadž tedy David Pánem ho nazývá, i kterakž syn jeho jest?

\VS{46}A nižádný nemohl jemu odpovědíti slova, aniž se odvážil kdo více od toho dne jeho se nač tázati.




\par }\Chap{23}{\PP \VerseOne{1}Tedy Ježíš mluvil zástupům a učedlníkům svým,

\VS{2}Řka: Na stolici Mojžíšově posadili se zákoníci a farizeové.

\VS{3}Protož všecko, což by koli rozkázali vám zachovávati, zachovávejte a čiňte, ale podle skutků jejich nečiňte; neboť praví, a nečiní.

\VS{4}Svazujíť zajisté břemena těžká a nesnesitelná, a vzkládají na ramena lidská, ale prstem svým nechtí jimi ani pohnouti.

\VS{5}A všeckyť ty své skutky činí, aby byli vidíni od lidí. Rozšiřují zajisté nápisy své a veliké dělají podolky pláštů svých,

\VS{6}A milují přední místa na večeřích, a první stolice v školách,

\VS{7}A pozdravování na trhu, a aby byli nazýváni od lidí: Mistři, mistři.

\VS{8}Ale vy nebývejte nazýváni mistři; nebo jeden jest Mistr váš, totiž Kristus, vy pak všickni bratří jste.

\VS{9}A otce nenazývejte sobě na zemi; nebo jeden jest Otec váš, kterýž jest v nebesích.

\VS{10}Ani se nazývejte vůdcové; nebo jeden jest vůdce váš Kristus.

\VS{11}Ale kdo z vás větší jest, budeť služebníkem vaším.

\VS{12}Nebo kdož by se sám povyšoval, bude ponížen; a kdož by se ponížil, bude povýšen.

\VS{13}Ale běda vám, zákoníci a farizeové pokrytci, že zavíráte království nebeské před lidmi; nebo sami tam nevcházíte, ani těm, jenž by vjíti chtěli, vcházeti dopouštíte.

\VS{14}Běda vám, zákoníci a farizeové pokrytci, že zžíráte domy vdovské, za příčinou dlouhého modlení; protož těžší soud ponesete.

\VS{15}Běda vám, zákoníci a farizeové pokrytci, že obcházíte moře i zemi, abyste učinili jednoho novověrce, a když bude učiněn, učiníte jej syna zatracení, dvakrát více, nežli jste sami.

\VS{16}Běda vám, vůdcové slepí, kteříž říkáte: Přisáhl-li by kdo skrze chrám, to nic není; ale kdo by přisáhl skrze zlato chrámové, povinenť jest přísaze dosti činiti.

\VS{17}Blázni a slepci; nebo co jest většího, zlato-li, čili chrám, kterýž posvěcuje zlata?

\VS{18}A přisáhl-li by kdo skrze oltář, nic není; ale kdo by přisáhl skrze ten dar, kterýž jest na něm, povinen jest.

\VS{19}Blázni a slepci, i co jest většího, dar-li, čili oltář, kterýž posvěcuje daru?

\VS{20}A protož kdokoli přisahá skrze oltář, přisahá skrze něj, i skrze to všecko, což na něm jest.

\VS{21}A kdož přisahá skrze chrám, přisahá skrze něj, i skrze toho, kterýž přebývá v něm.

\VS{22}A kdož přisahá skrze nebe, přisahá skrze trůn Boží, i skrze toho, kterýž na něm sedí.

\VS{23}Běda vám, zákoníci a farizeové pokrytci, že dáváte desátky z máty a z kopru a z kmínu, a opouštíte to, což těžšího jest v Zákoně, totiž soud a milosrdenství a věrnost. Tyto věci měli jste činiti a oněch neopouštěti.

\VS{24}Vůdcové slepí, kteříž cedíte komára, velblouda pak požíráte.

\VS{25}Běda vám, zákoníci a farizeové pokrytci, že čistíte po vrchu konvice a mísy, a vnitř plno jest loupeže a nestředmosti.

\VS{26}Farizee slepče, vyčisť prve to, což vnitř jest v konvi a v míse, aby i to, což jest zevnitř, bylo čisto.

\VS{27}Běda vám, zákoníci a farizeové pokrytci, nebo jste se připodobnili hrobům zbíleným, kteříž ač se zdadí zevnitř krásní, ale vnitř jsou plní kostí umrlčích i vší nečistoty.

\VS{28}Tak i vy zevnitř zajisté zdáte se lidem spravedliví, ale vnitř plní jste pokrytství a nepravosti.

\VS{29}Běda vám, zákoníci a farizeové pokrytci, neboť vzděláváte hroby proroků a ozdobujete hroby spravedlivých,

\VS{30}A říkáte: Kdybychom byli za dnů otců našich, nebyli bychom účastníci jejich ve krvi proroků.

\VS{31}Protož osvědčujete sami proti sobě, že jste synové těch, kteříž proroky zmordovali.

\VS{32}I vy také naplňte míru otců svých.

\VS{33}Hadové, plémě ještěrčí, i jakž byste ušli odsudku do pekelného ohně?

\VS{34}Protož aj, já posílám k vám proroky a moudré a učitele, a vy z těch některé zmordujete a ukřižujete, a některé z nich bičovati budete v školách vašich, a budete je honiti z města do města,

\VS{35}Aby přišla na vás všeliká krev spravedlivá, vylitá na zemi, od krve Abele spravedlivého, až do krve Zachariáše syna Barachiášova, kteréhož jste zabili mezi chrámem a oltářem.

\VS{36}Amen pravím vám: Přijdou tyto všecky věci na pokolení toto.

\VS{37}Jeruzaléme, Jeruzaléme, mordéři proroků, a kterýž kamenuješ ty, jenž byli k tobě posíláni, kolikrát jsem chtěl shromážditi dítky tvé, tak jako slepice shromažďuje kuřátka svá pod křídla, a nechtěli jste.

\VS{38}Aj, zanecháváť se vám dům váš pustý.

\VS{39}Neboť pravím vám, že mne již více nikoli neuzříte od této chvíle, až i díte: Požehnaný, jenž se béře ve jménu Páně.




\par }\Chap{24}{\PP \VerseOne{1}A vyšed Ježíš, bral se z chrámu; i přistoupili učedlníci jeho, aby ukázali jemu stavení chrámové.

\VS{2}Ježíš pak řekl jim: Vidíte-liž tyto všecky věci? Amen pravím vám: Nebude zůstaven tuto kámen na kameni, kterýž by nebyl zbořen.

\VS{3}A když se posadil na hoře Olivetské, přistoupili k němu učedlníci jeho soukromí, řkouce: Pověz nám, kdy to bude, a která znamení budou příchodu tvého a skonání světa?

\VS{4}I odpověděv Ježíš, řekl jim: Vizte, aby vás žádný nesvedl.

\VS{5}Nebo mnozí přijdou ve jménu mém, řkouce: Jáť jsem Kristus, a svedouť mnohé.

\VS{6}Budete slyšeti zajisté boje a pověsti bojů. Hleďtež, abyste se nekormoutili; nebo musí to všecko býti; ale ne ihned bude konec.

\VS{7}Nebo povstane národ proti národu a království proti království, a budou morové a hladové a zemětřesení po místech.

\VS{8}Ale tyto všecky věci jsou počátkové bolestí.

\VS{9}A tehdy vy budete souženi, a budou vás mordovati, a budete v nenávisti u všech národů pro jméno mé.

\VS{10}A tehdyť se zhorší mnozí a vespolek se budou zrazovati a nenáviděti.

\VS{11}A mnozí falešní proroci povstanou, a svedou mnohé.

\VS{12}A že rozmnožena bude nepravost, ustydneť láska mnohých.

\VS{13}Ale kdož by setrval až do konce, tenť spasen bude.

\VS{14}A budeť kázáno toto evangelium království po všem světě, na svědectví všem národům, a tehdážť přijde skonání.

\VS{15}Protož když uzříte ohavnost zpuštění, předpověděnou od Daniele proroka, ana stojí na místě svatém, (kdo čte, rozuměj,)

\VS{16}Tehdáž ti, kteříž by byli v Judstvu, nechť utekou k horám.

\VS{17}A kdo na střeše, nesstupuj dolů, aby něco vzal z domu svého.

\VS{18}A kdo na poli, nevracuj se zase, aby vzal roucha svá.

\VS{19}Běda pak těhotným a těm, kteréž kojí, v těch dnech.

\VS{20}Protož modlte se, aby utíkání vaše nebylo v zimě anebo v svátek.

\VS{21}Nebo bude tehdáž soužení veliké, jakéž nebylo od počátku světa až dosavad, aniž kdy potom bude.

\VS{22}A byť nebyli ukráceni dnové ti, nebyl by spasen nižádný člověk. Ale pro vyvolené ukráceni budou dnové ti.

\VS{23}Tehdy řekl-li by vám kdo: Aj, tutoť jest Kristus, anebo tamto, nevěřte.

\VS{24}Nebo povstanou falešní Kristové a falešní proroci, a činiti budou divy veliké a zázraky, tak aby v blud uvedli, (by možné bylo,) také i vyvolené.

\VS{25}Aj, předpověděl jsem vám.

\VS{26}Protož řeknou-liť vám: Aj, na poušti jest, nevycházejte. Aj, v skrýších, nevěřte.

\VS{27}Neb jakož blesk vychází od východu slunce, a ukazuje se až na západ, takť bude i příchod Syna člověka.

\VS{28}Neboť kdežkoli bude tělo, tuť se sletí i orlice.

\VS{29}A hned po soužení, kteréž bude těch dnů, slunce se zatmí a měsíc nedá světla svého a hvězdy budou padati s nebe a moci nebeské budou se pohybovati.

\VS{30}A tehdyť se ukáže znamení Syna člověka na nebi, a tuť budou kvíliti všecka pokolení země, a uzříť Syna člověka přicházejícího na oblacích nebeských s mocí a slavou velikou.

\VS{31}Kterýž pošle anděly své s hlasem velikým trouby, a shromáždíť vyvolené jeho ode čtyř větrů, od končin nebes až do končin jejich.

\VS{32}Od stromu pak fíkového naučte se podobenství: Když již ratolest jeho odmladne a listí se pučí, porozumíváte, že blízko jest léto.

\VS{33}Takéž i vy, když uzřeli byste toto všecko, vězte, žeť blízko jest a ve dveřích království Boží.

\VS{34}Amen pravím vám, že nepomine věk tento, až se tyto všecky věci stanou.

\VS{35}Nebe a země pominou, ale slova má nepominou.

\VS{36}O tom pak dni a hodině té nižádný neví, ani andělé nebeští, jediné sám Otec můj.

\VS{37}Ale jakož bylo za dnů Noé, takť bude i příchod Syna člověka.

\VS{38}Nebo jakož jsou za dnů těch před potopou žrali a pili, ženili se a vdávaly se, až do toho dne, když Noé všel do korábu,

\VS{39}A nezvěděli, až přišla potopa, a zachvátila všecky, takť bude i příští Syna člověka.

\VS{40}Tehdyť dva budou na poli; jeden bude vzat, a druhý zanechán.

\VS{41}Dvě budou ve mlýně při žernovu; jedna bude vzata, a druhá zanechána.

\VS{42}Bdětež tedy, poněvadž nevíte, v kterou hodinu Pán váš přijíti má.

\VS{43}Toto pak vězte, že byť věděl hospodář, v které by bdění zloděj měl přijíti, bděl by zajisté, a nedalť by podkopati domu svého.

\VS{44}Protož i vy buďte hotovi; nebo v tu hodinu, v kterouž se nenadějete, Syn člověka přijde.

\VS{45}Kdoť tedy jest služebník věrný a opatrný, kteréhož ustanovil pán jeho nad čeledí svou, aby jim dával pokrm v čas?

\VS{46}Blahoslavený služebník ten, kteréhož, přijda pán jeho, nalezl by, an tak činí.

\VS{47}Amen pravím vám, že nade vším statkem svým ustanoví jej.

\VS{48}Jestliže by pak řekl zlý služebník ten v srdci svém: Prodlévá pán můj přijíti,

\VS{49}I počal by bíti spoluslužebníky, jísti a píti s opilci,

\VS{50}Přijdeť pán služebníka toho v den, v kterýž se nenaděje, a v hodinu, v kterouž neví.

\VS{51}I oddělíť jej, a díl jeho položí s pokrytci. Tamť bude pláč a škřipení zubů.




\par }\Chap{25}{\PP \VerseOne{1}Tehdy podobno bude království nebeské desíti pannám, kteréžto vzavše lampy své, vyšly proti Ženichovi.

\VS{2}Pět pak z nich bylo opatrných, a pět bláznivých.

\VS{3}Ty bláznivé vzavše lampy své, nevzaly s sebou oleje.

\VS{4}Opatrné pak vzaly olej v nádobkách svých s lampami svými.

\VS{5}A když prodléval Ženich, zdřímaly se všecky a zesnuly.

\VS{6}O půlnoci pak stal se křik: Aj, Ženich jde, vyjděte proti němu.

\VS{7}Tedy vstaly všecky panny ty, a ozdobily lampy své.

\VS{8}Bláznivé pak opatrným řekly: Udělte nám oleje vašeho, nebo lampy naše hasnou.

\VS{9}I odpověděly opatrné, řkouce: Bojíme se, že by se snad ani nám i vám nedostalo, jděte raději k prodavačům a kupte sobě.

\VS{10}A když odešly kupovati, přišel Ženich, a které hotovy byly, vešly s ním na svadbu, i zavříny jsou dveře.

\VS{11}Potom pak přišly i ty druhé panny, řkouce: Pane, pane, otevři nám.

\VS{12}A on odpověděv, řekl: Amen, pravím vám, neznámť vás.

\VS{13}Bdětež tedy; neb nevíte dne ani hodiny, v kterou Syn člověka přijde.

\VS{14}Neb tak se díti bude, jako když člověk jeden, jda na cestu, povolal služebníků svých a poručil jim statek svůj.

\VS{15}I dal jednomu pět hřiven, jinému pak dvě, a jinému jednu, každému podle možnosti jeho, i odšel hned.

\VS{16}Odšed pak ten, kterýž vzal pět hřiven, těžel jimi, i vydělal jiných pět hřiven.

\VS{17}Též i ten, kterýž vzal dvě, získal jiné dvě.

\VS{18}Ale ten, kterýž vzal jednu, odšed, zakopal ji v zemi, a skryl peníze pána svého.

\VS{19}Po mnohém pak času přišel pán služebníků těch, i činil počet s nimi.

\VS{20}A přistoupiv ten, kterýž byl pět hřiven vzal, podal jiných pěti hřiven, řka: Pane, pět hřiven dal jsi mi, aj, jiných pět hřiven získal jsem jimi.

\VS{21}I řekl mu pán jeho: To dobře, služebníče dobrý a věrný, nad málem byl jsi věrný, nad mnohem tebe ustanovím. Vejdiž v radost pána svého.

\VS{22}Přistoupiv pak ten, kterýž byl dvě hřivně vzal, dí: Pane, dvě hřivně jsi mi dal, aj, jiné dvě jimi získal jsem.

\VS{23}Řekl mu pán jeho: To dobře, služebníče dobrý a věrný, nad málem byl jsi věrný, nad mnohem tebe ustanovím. Vejdiž v radost pána svého.

\VS{24}Přistoupiv pak i ten, kterýž vzal jednu hřivnu, řekl: Pane, věděl jsem, že jsi ty člověk přísný, žna, kde jsi nerozsíval, a sbíraje, kde jsi nerozsypal,

\VS{25}I boje se, odšel jsem a skryl hřivnu tvou v zemi. Aj, teď máš, což tvého jest.

\VS{26}A odpovídaje pán jeho, řekl mu: Služebníče zlý a lenivý, věděl jsi, že žnu, kdež jsem nerozsíval, a sbírám, kdež jsem nerozsypal,

\VS{27}Protož měl jsi ty peníze mé dáti penězoměncům, a já přijda, vzal byl bych, což jest mého, s požitkem.

\VS{28}Nu vezmětež od něho tu hřivnu, a dejte tomu, kterýž má deset hřiven.

\VS{29}(Nebo každému majícímu bude dáno, a budeť hojně míti, od nemajícího pak i to, což má, budeť odjato.)

\VS{30}A toho neužitečného služebníka uvrztež do temností zevnitřních. Tamť bude pláč a škřipení zubů.

\VS{31}A když přijde Syn člověka v slávě své, a všickni svatí andělé s ním, tedy se posadí na trůnu velebnosti své,

\VS{32}A shromážděni budou před něj všickni národové. I rozdělí je na různo, jedny od druhých, tak jako pastýř odděluje ovce od kozlů.

\VS{33}A postavíť ovce zajisté na pravici své, kozly pak na levici.

\VS{34}Tedy dí Král těm, kteříž na pravici jeho budou: Pojďte požehnaní Otce mého, dědičně vládněte královstvím, vám připraveným od ustanovení světa.

\VS{35}Nebo jsem lačněl, a dali jste mi jísti; žíznil jsem, a dali jste mi píti; hostem jsem býval, a přijali jste mne;

\VS{36}Nah jsem byl, a přioděli jste mne; nemocen jsem byl, a navštívili jste mne; v žaláři jsem seděl, a přicházeli jste ke mně.

\VS{37}Tedy odpovědí jemu spravedliví, řkouce: Pane, kdy jsme tě vídali lačného, a krmili jsme tebe, žíznivého, a dávaliť jsme nápoj?

\VS{38}Aneb kdy jsme tě viděli hostě, a přijali jsme tebe, anebo nahého, a přioděli jsme tebe?

\VS{39}Aneb kdy jsme tě viděli nemocného, aneb v žaláři, a přicházeli jsme k tobě?

\VS{40}A odpovídaje Král, dí jim: Amen pravím vám: Cožkoli jste činili jednomu z bratří těchto mých nejmenších, mně jste učinili.

\VS{41}Potom dí i těm, kteříž na levici budou: Jděte ode mne zlořečení do ohně věčného, kterýž jest připraven ďáblu i andělům jeho.

\VS{42}Neboť jsem lačněl, a nedali jste mi jísti; žíznil jsem, a nedali jste mi píti;

\VS{43}Hostem jsem byl, a nepřijali jste mne; nah, a neodívali jste mne; nemocen a v žaláři jsem byl, a nenavštívili jste mne.

\VS{44}Tedy odpovědí jemu i oni, řkouce: Pane, kdy jsme tebe vídali lačného, neb žíznivého, aneb hostě, nebo nahého, neb nemocného, aneb v žaláři, a neposloužili jsme tobě?

\VS{45}Tedy odpoví jim, řka: Amen pravím vám: Èehož jste koli nečinili jednomu z nejmenších těchto, mně jste nečinili.

\VS{46}I půjdou tito do trápení věčného, ale spravedliví do života věčného.




\par }\Chap{26}{\PP \VerseOne{1}I stalo se, když dokonal Ježíš řeči tyto všecky, řekl učedlníkům svým:

\VS{2}Víte, že po dvou dnech velikanoc bude a Syn člověka zrazen bude, aby byl ukřižován.

\VS{3}Tedy sešli se přední kněží a zákoníci, i starší lidu na síň nejvyššího kněze, kterýž sloul Kaifáš.

\VS{4}A radili se, jak by Ježíše lstivě jali a zamordovali.

\VS{5}Ale pravili: Ne v den sváteční, aby snad nebyl rozbroj v lidu.

\VS{6}Když pak byl Ježíš v Betany, v domu Šimona malomocného,

\VS{7}Přistoupila k němu žena, mající nádobu alabastrovou masti drahé, i vylila ji na hlavu jeho, když seděl za stolem.

\VS{8}A vidouce to učedlníci jeho, rozhněvali se, řkouce: I k čemu jest ztráta tato?

\VS{9}Neb mohla tato mast prodána býti za mnoho, a dáno býti chudým.

\VS{10}A znaje to Ježíš, dí jim: Proč za zlé máte této ženě? Dobrý zajisté skutek učinila nade mnou.

\VS{11}Nebo chudé vždycky máte s sebou, ale mne ne vždycky míti budete.

\VS{12}Vylivši zajisté tato mast tuto na mé tělo, ku pohřebu mému to učinila.

\VS{13}Amen pravím vám: Kdežkoli kázáno bude evangelium toto po všem světě, takéť i to bude praveno, co učinila tato, na památku její.

\VS{14}Tedy odšed k předním kněžím, jeden ze dvanácti, kterýž sloul Jidáš Iškariotský,

\VS{15}Řekl jim: Co mi chcete dáti, a já vám ho zradím? A oni uložili jemu dáti třidceti stříbrných.

\VS{16}A od té chvíle hledal příhodného času, aby ho zradil.

\VS{17}Prvního pak dne přesnic, přistoupili k Ježíšovi učedlníci, řkouce jemu: Kde chceš, ať připravíme tobě, abys jedl beránka?

\VS{18}On pak řekl: Jděte tam k jednomu do města, a rcete jemu: Vzkázalť Mistr: Èas můj blízko jest, u tebeť jísti budu beránka s učedlníky svými.

\VS{19}I učinili učedlníci tak, jakož jim poručil Ježíš, a připravili beránka.

\VS{20}A když byl večer, posadil se za stůl se dvanácti.

\VS{21}A když jedli, řekl jim: Amen pravím vám, že jeden z vás mne zradí.

\VS{22}I zarmoutivše se velmi, počali každý z nich říci jemu: Zdali já jsem, Pane?

\VS{23}On pak odpovídaje, řekl: Kdo omáčí se mnou rukou v míse, tenť mne zradí.

\VS{24}Synť zajisté člověka jde, jakož psáno o něm, ale běda člověku tomu, skrze něhož Syn člověka zrazen bude. Dobré by bylo jemu, by se byl nenarodil člověk ten.

\VS{25}Odpovídaje pak Jidáš, kterýž ho zrazoval, dí: Zdali já jsem, Mistře? Řekl jemu: Ty jsi řekl.

\VS{26}A když oni jedli, vzav Ježíš chléb a dobrořečiv, lámal, a dal učedlníkům, a řekl: Vezměte, jezte, to jest tělo mé.

\VS{27}A vzav kalich, a díky činiv, dal jim, řka: Pijte z toho všickni.

\VS{28}Neb to jest krev má nové smlouvy, kteráž za mnohé vylévá se na odpuštění hříchů.

\VS{29}Ale pravímť vám, žeť nebudu píti již více z tohoto plodu vinného kořene, až do onoho dne, když jej píti budu s vámi nový v království Otce mého.

\VS{30}A sezpívavše písničku, vyšli na horu Olivetskou.

\VS{31}Tedy dí jim Ježíš: Všickni vy zhoršíte se nade mnou této noci. Nebo psáno jest: Bíti budu pastýře, a rozprchnouť se ovce stáda.

\VS{32}Ale když z mrtvých vstanu, předejdu vás do Galilee.

\VS{33}Odpovídaje pak Petr, řekl jemu: Byť se pak všickni zhoršili nad tebou, jáť se nikdy nezhorším.

\VS{34}Dí mu Ježíš: Amen pravím tobě, že této noci, prve než kohout zazpívá, třikrát mne zapříš.

\VS{35}Řekl jemu Petr: Bychť pak měl také s tebou umříti, nezapřím tebe. Takž podobně i všickni učedlníci pravili.

\VS{36}Tedy přišel s nimi Ježíš na místo, kteréž sloulo Getsemany. I dí učedlníkům: Poseďtež tuto, ažť odejda, pomodlím se tamto.

\VS{37}A pojav s sebou Petra a dva syny Zebedeovy, počal se rmoutiti a teskliv býti.

\VS{38}Tedy řekl jim: Smutnáť jest duše má až k smrti. Pozůstaňtež tuto a bděte se mnou.

\VS{39}A poodšed maličko, padl na tvář svou, modle se a řka: Otče můj, jest-li možné, nechť odejde ode mne kalich tento. Avšak ne jakž já chci, ale jakž ty chceš.

\VS{40}I přišel k učedlníkům, a nalezl je, ani spí. I řekl Petrovi: Tak-liž jste nemohli jediné hodiny bdíti se mnou?

\VS{41}Bdětež a modlte se, abyste nevešli v pokušení. Duchť zajisté hotov jest, ale tělo nemocno.

\VS{42}Opět po druhé odšed, modlil se, řka: Otče můj, nemůže-liť tento kalich minouti mne, než abych jej pil, staniž se vůle tvá.

\VS{43}I přišed k nim, nalezl je, a oni zase spí; nebo byly oči jejich obtíženy.

\VS{44}A nechav jich, opět odšel, a modlil se po třetí, touž řeč říkaje.

\VS{45}Tedy přišel k učedlníkům svým, a řekl jim: Spětež již a odpočívejte. Aj, přiblížila se hodina, a Syna člověka zrazují v ruce hříšných.

\VS{46}Vstaňtež, pojďme. Aj, přiblížil se ten, jenž mne zrazuje.

\VS{47}A když on ještě mluvil, aj, Jidáš, jeden ze dvanácti, přišel, a s ním zástup mnohý s meči a s kyjmi, poslaných od předních kněží a starších lidu.

\VS{48}Ten pak, jenž jej zrazoval, dal jim znamení, řka: Kteréhožťkoli políbím, ten jest; držtež jej.

\VS{49}A hned přistoupiv k Ježíšovi, řekl: Zdráv buď, Mistře, a políbil jej.

\VS{50}I řekl jemu Ježíš: Příteli, nač jsi přišel? Tedy přistoupili a ruce vztáhli na Ježíše a jali ho.

\VS{51}A aj, jeden z těch, kteříž byli s Ježíšem, vztáh ruku, vytrhl meč svůj; a udeřiv služebníka nejvyššího kněze, uťal ucho jeho.

\VS{52}Tedy dí jemu Ježíš: Obrať meč svůj v místo jeho; nebo všickni, kteříž meč berou, od meče zahynou.

\VS{53}Zdaliž mníš, že bych nyní nemohl prositi Otce svého, a vydal by mi více nežli dvanácte houfů andělů?

\VS{54}Ale kterak by se pak naplnila Písma, kteráž svědčí, že tak musí býti?

\VS{55}V tu hodinu řekl Ježíš k zástupům: Jako na lotra vyšli jste s meči a s kyjmi jímati mne. Na každý den sedával jsem u vás, uče v chrámě, a nejali jste mne.

\VS{56}Ale toto se všecko stalo, aby se naplnila Písma prorocká. Tedy učedlníci všickni opustivše ho, utekli.

\VS{57}A oni javše Ježíše, vedli ho k Kaifášovi nejvyššímu knězi, kdežto zákoníci a starší byli se sešli.

\VS{58}Ale Petr šel za ním zdaleka, až do síně nejvyššího kněze. A všed vnitř, seděl s služebníky, aby viděl všeho toho konec.

\VS{59}Přední pak kněží a starší a všecka ta rada hledali falešného svědectví proti Ježíšovi, aby jej na smrt vydali,

\VS{60}I nenalezli. A ačkoli mnozí falešní svědkové přistupovali, však nenalézali. Naposledy pak přišli dva falešní svědkové,

\VS{61}A řekli: Tento jest pověděl: Mohu zbořiti chrám Boží a ve třech dnech zase jej ustavěti.

\VS{62}A povstav nejvyšší kněz, řekl jemu: Nic neodpovídáš? Což pak tito proti tobě svědčí?

\VS{63}Ale Ježíš mlčel. I odpovídaje nejvyšší kněz, řekl k němu: Zaklínám tě skrze Boha živého, abys nám pověděl, jsi-li ty Kristus Syn Boží?

\VS{64}Dí mu Ježíš: Ty jsi řekl. Ale však pravím vám: Od toho času uzříte Syna člověka sedícího na pravici moci Boží a přicházejícího na oblacích nebeských.

\VS{65}Tedy nejvyšší kněz roztrhl roucho své, a řekl: Rouhal se. Což ještě potřebujeme svědků? Aj, nyní jste slyšeli rouhání jeho.

\VS{66}Co se vám zdá? A oni odpovídajíce, řekli: Hodenť jest smrti.

\VS{67}Tedy plili na tvář jeho a pohlavkovali jej; jiní pak hůlkami jej bili,

\VS{68}Říkajíce: Hádej nám, Kriste, kdo jest ten, kterýž tebe udeřil?

\VS{69}Ale Petr seděl vně v síni. I přistoupila k němu jedna děvečka, řkuci: I ty jsi byl s Ježíšem tím Galilejským.

\VS{70}On pak zapřel přede všemi, řka: Nevím, co pravíš.

\VS{71}A když vycházel ze dveří, uzřela jej jiná děvečka. I řekla těm, kteříž tu byli: I tento byl s Ježíšem tím Nazaretským.

\VS{72}A on opět zapřel s přísahou, řka: Neznám toho člověka.

\VS{73}A po malé chvíli přistoupili blíže, kteříž tu stáli, i řekli Petrovi: Jistě i ty z nich jsi, neb i řeč tvá známa tebe činí.

\VS{74}Tedy počal se proklínati a přisahati, řka: Neznám toho člověka. A hned kohout zazpíval.

\VS{75}I rozpomenul se Petr na slovo Ježíšovo, kterýž jemu byl řekl: Že prve než kohout zazpívá, třikrát mne zapříš. A vyšed ven, plakal hořce.




\par }\Chap{27}{\PP \VerseOne{1}A když bylo ráno, vešli v radu všickni přední kněží a starší lidu proti Ježíšovi, aby jej na smrt vydali.

\VS{2}I svázavše jej, vedli, a vydali ho Pontskému Pilátovi hejtmanu.

\VS{3}Tedy vida Jidáš, zrádce jeho, že by odsouzen byl, želeje toho, navrátil zase třidceti stříbrných předním kněžím a starším,

\VS{4}Řka: Zhřešil jsem, zradiv krev nevinnou. Oni pak řekli: Co nám do toho? Ty viz.

\VS{5}A on povrh ty stříbrné v chrámě, odšel pryč, a odšed, oběsil se.

\VS{6}A přední kněží vzavše peníze, řekli: Neslušíť jich vložiti do pokladnice, nebo mzda krve jest.

\VS{7}A poradivše se, koupili za ně pole to hrnčířovo, ku pohřebu poutníků.

\VS{8}Protož nazváno jest pole to pole krve, až do dnešního dne.

\VS{9}A tehdy naplnilo se povědění skrze Jeremiáše proroka řkoucího: A vzali třidceti stříbrných, mzdu ceněného, kterýž šacován byl od synů Izraelských,

\VS{10}A dali je za pole hrnčířovo, jakož mi ustanovil Pán.

\VS{11}Ježíš pak stál před vladařem. A otázal se ho vladař, řka: Ty-li jsi ten král Židovský? Řekl jemu Ježíš: Ty pravíš.

\VS{12}A když na něj přední kněží a starší žalovali, nic neodpověděl.

\VS{13}Tedy dí mu Pilát: Neslyšíš-li, kteraké věci proti tobě svědčí?

\VS{14}Ale on neodpověděl jemu k žádnému slovu, takže se vladař tomu velmi divil.

\VS{15}Měl pak obyčej vladař v svátek propustiti lidu vězně jednoho, kteréhož by chtěli.

\VS{16}I měli v ten čas vězně jednoho znamenitého, kterýž sloul Barabbáš.

\VS{17}Protož když se lidé sešli, řekl: Kterého chcete, ať vám propustím? Barabbáše-li, čili Ježíše, jenž slove Kristus?

\VS{18}Neboť věděl, že jej z závisti vydali.

\VS{19}A když seděl na soudné stolici, poslala k němu žena jeho, řkuci: Nic neměj činiti s spravedlivým tímto, nebo jsem mnoho trpěla dnes ve snách pro něho.

\VS{20}Ale přední kněží a starší navedli lid, aby prosili za Barabbáše, Ježíše pak aby zahubili.

\VS{21}I odpověděv vladař, řekl jim: Kterého chcete ze dvou, ať vám propustím? A oni řekli: Barabbáše.

\VS{22}Dí jim Pilát: Co pak učiním s Ježíšem, jenž slove Kristus? Řekli mu všickni: Ukřižován buď.

\VS{23}Vladař pak řekl: I což jest zlého učinil? Oni pak více volali, řkouce: Ukřižován buď.

\VS{24}A vida Pilát, že by nic neprospěl, ale že by větší rozbroj byl, vzav vodu, umyl ruce před lidem, řka: Èist jsem já od krve spravedlivého tohoto. Vy vizte.

\VS{25}A odpověděv všecken lid, řekl: Krev jeho na nás i na naše syny.

\VS{26}Tedy propustil jim Barabbáše, ale Ježíše zbičovav, vydal, aby byl ukřižován.

\VS{27}Tedy žoldnéři hejtmanovi, vzavše Ježíše do radného domu, shromáždili k němu všecku svou rotu.

\VS{28}A svlékše jej, přiodíli ho pláštěm brunátným.

\VS{29}A spletše korunu z trní, vstavili na hlavu jeho, a dali třtinu v pravou ruku jeho, a klekajíce před ním, posmívali se jemu, řkouce: Zdráv buď, ó králi Židovský.

\VS{30}A plijíce na něho, brali třtinu a bili jej v hlavu.

\VS{31}A když se mu naposmívali, svlékli s něho plášť, a oblékli jej v roucho jeho. I vedli ho, aby byl ukřižován.

\VS{32}A vyšedše, nalezli člověka Cyrenenského, jménem Šimona. Toho přinutili, aby nesl kříž jeho.

\VS{33}I přišedše na místo, kteréž slove Golgata, to jest popravné místo,

\VS{34}Dali mu píti octa, smíšeného se žlučí. A okusiv ho, nechtěl píti.

\VS{35}Ukřižovavše pak jej, rozdělili roucha jeho, mecíce o ně los, aby se naplnilo povědění proroka, řkoucího: Rozdělili sobě roucho mé, a o můj oděv metali los.

\VS{36}A sedíce, ostříhali ho tu.

\VS{37}I vstavili nad hlavu jeho vinu jeho napsanou: Totoť jest Ježíš, ten král Židovský.

\VS{38}I ukřižováni jsou s ním dva lotři, jeden na pravici a druhý na levici.

\VS{39}Ti pak, kteříž chodili tudy, rouhali mu se, ukřivujíce hlav svých,

\VS{40}A říkajíce: Hej, ty jako rušíš chrám Boží a ve třech dnech jej zase vzděláváš, pomoziž sám sobě. Jsi-li Syn Boží, sestupiž s kříže.

\VS{41}Tak podobně i přední kněží posmívajíce se s zákoníky a staršími, pravili:

\VS{42}Jiným pomáhal, sám sobě nemůž pomoci. Jestliže jest král Židovský, nechať nyní sstoupí s kříže, a uvěříme jemu.

\VS{43}Doufalť v Boha, nechať ho nyní vysvobodí, chce-liť mu; nebo pravil: Syn Boží jsem.

\VS{44}Takž také i lotři, kteříž byli s ním ukřižováni, utrhali jemu.

\VS{45}Od šesté pak hodiny tma se stala po vší té zemi až do hodiny deváté.

\VS{46}A při hodině deváté zvolal Ježíš hlasem velikým, řka: Eli, Eli, lama zabachtani? To jest: Bože můj, Bože můj, proč jsi mne opustil?

\VS{47}A někteří z těch, jenž tu stáli, slyšíce, pravili, že Eliáše volá tento.

\VS{48}A hned jeden z nich běžev, vzal houbu, naplnil ji octem a vloživ na tresť, dával jemu píti.

\VS{49}Ale jiní pravili: Nech tak, pohledíme, přijde-li Eliáš, aby ho vysvobodil.

\VS{50}Ježíš pak opět volaje hlasem velikým, vypustil duši.

\VS{51}A aj, opona chrámová roztrhla se na dvé, od vrchu až dolů, a země se třásla a skálé se pukalo,

\VS{52}A hrobové se otvírali, a mnohá těla zesnulých svatých vstala jsou.

\VS{53}A vyšedše z hrobů, po vzkříšení jeho přišli do svatého města a ukázali se mnohým.

\VS{54}Tedy centurio a ti, kteříž s ním byli, ostříhajíce Ježíše, vidouce zemětřesení a to, co se dálo, báli se velmi, řkouce: Jistě Syn Boží byl tento.

\VS{55}Byly také tu ženy mnohé, zdaleka se dívajíce, kteréž byly přišly za Ježíšem od Galilee, posluhujíce jemu,

\VS{56}Mezi nimiž byla Maria Magdaléna a Maria, matka Jakubova a Jozesova, a matka synů Zebedeových.

\VS{57}A když byl večer, přišel jeden člověk bohatý od Arimatie, jménem Jozef, kterýž také byl učedlník Ježíšův.

\VS{58}Ten přistoupil ku Pilátovi a prosil za tělo Ježíšovo. Tedy Pilát rozkázal dáti tělo.

\VS{59}A vzav tělo Ježíšovo Jozef, obvinul je v plátno čisté,

\VS{60}A vložil do svého nového hrobu, kterýž byl vytesal v skále; a přivaliv kámen veliký ke dveřům hrobovým, odšel.

\VS{61}A byla tu Maria Magdaléna a druhá Maria, sedíce naproti hrobu.

\VS{62}Druhého pak dne, kterýž byl po velikém pátku, sešli se přední kněží a farizeové ku Pilátovi,

\VS{63}Řkouce: Pane, rozpomenuli jsme se, že ten svůdce řekl, ještě živ jsa: Po třech dnech vstanu.

\VS{64}Rozkažiž tedy ostříhati hrobu až do třetího dne, ať by snad učedlníci jeho, přijdouce v noci, neukradli ho, a řekli by lidu: Vstalť jest z mrtvých. I budeť poslední blud horší nežli první.

\VS{65}Řekl jim Pilát: Máte stráž; jděte, ostříhejte, jakž víte.

\VS{66}A oni šedše, osadili hrob strážnými, zapečetivše kámen.




\par }\Chap{28}{\PP \VerseOne{1}Na skonání pak soboty, když již svitalo na první den toho téhodne, přišla Maria Magdaléna a druhá Maria, aby pohleděly na hrob.

\VS{2}A aj, zemětřesení stalo se veliké. Nebo anděl Páně sstoupiv s nebe a přistoupiv, odvalil kámen ode dveří hrobových, a posadil se na něm.

\VS{3}A byl obličej jeho jako blesk, a roucho jeho bílé jako sníh.

\VS{4}A pro strach jeho zděsili se strážní a učiněni jsou jako mrtví.

\VS{5}I odpověděv anděl, řekl ženám: Nebojte se vy, neboť vím, že Ježíše ukřižovaného hledáte.

\VS{6}Neníť ho tuto; nebo vstalť jest, jakož předpověděl. Pojďte, a vizte místo, kdež ležel Pán.

\VS{7}A rychle jdouce, povězte učedlníkům jeho, že vstal z mrtvých. A aj, předchází vás do Galilee, tam jej uzříte. Aj, pověděl jsem vám.

\VS{8}I vyšedše rychle z hrobu s bázní a s radostí velikou, běžely, aby učedlníkům jeho zvěstovaly.

\VS{9}Když pak šly zvěstovati učedlníkům jeho, aj, Ježíš potkal se s nimi, řka: Zdrávy buďte. A ony přistoupivše, chopily se noh jeho, a klaněly se jemu.

\VS{10}Tedy dí jim Ježíš: Nebojtež se. Jděte, zvěstujte bratřím mým, ať jdou do Galilee, a tamť mne uzří.

\VS{11}Když pak ony odešly, aj, někteří z stráže přišedše do města, oznámili předním kněžím všecko, co se stalo.

\VS{12}Kteřížto shromáždivše se s staršími a uradivše se, mnoho peněz dali žoldnéřům,

\VS{13}Řkouce: Pravte, že učedlníci jeho nočně přišedše, ukradli jej, když jsme my spali.

\VS{14}A uslyší-liť o tom hejtman, myť ho spokojíme a vás bezpečny učiníme.

\VS{15}A oni vzavše peníze, učinili, jakž naučeni byli. I rozhlášeno jest slovo to u Židů až do dnešního dne.

\VS{16}Jedenácte pak učedlníků šli do Galilee na horu, kdežto jim byl uložil Ježíš.

\VS{17}A uzřevše ho, klaněli se jemu. Ale někteří pochybovali.

\VS{18}A přistoupiv Ježíš, mluvil jim, řka: Dána jest mi všeliká moc na nebi i na zemi.

\VS{19}Protož jdouce, učte všecky národy, křtíce je ve jméno Otce i Syna i Ducha svatého,

\VS{20}Učíce je zachovávati všecko, což jsem koli přikázal vám. A aj, já s vámi jsem po všecky dny, až do skonání světa. Amen.


\par }