\NormalFont\ShortTitle{Jakubův}

{\MT List Jakubův



\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}Jakub, Boží a Pána Jezukrista služebník, dvanácteru pokolení rozptýlenému pozdravení vzkazuje.

\VS{2}Za největší radost mějte, bratří moji, kdyžkoli pokušeními obkličováni býváte rozličnými,

\VS{3}Vědouce, že zkušení víry vaší působí trpělivost.

\VS{4}Trpělivost pak ať má dokonalý skutek, abyste byli dokonalí a celí, v ničemž nemajíce nedostatku.

\VS{5}Jestliže pak komu z vás nedostává se moudrosti, žádejž jí od Boha, kterýž všechněm dává ochotně a neomlouvá; i budeť jemu dána.

\VS{6}Žádejž pak důvěrně, nic nepochybuje. Nebo kdož pochybuje, podoben jest vlnám mořským, kteréž vítr sem i tam žene, a jimi zmítá.

\VS{7}Nedomnívej se zajisté člověk ten, by co vzíti měl ode Pána,

\VS{8}Jakožto muž dvojí mysli a neustavičný ve všech cestách svých.

\VS{9}Chlubiž se pak bratr ponížený v povýšení svém,

\VS{10}A bohatý v ponížení se; nebo jako květ byliny pomine.

\VS{11}Nebo jakož slunce vzešlé s horkostí usušilo bylinu, a květ její spadl, i ušlechtilost postavy jeho zhynula, takť i bohatý v svých cestách usvadne.

\VS{12}Ale blahoslavený muž, kterýž snáší pokušení, nebo když bude zkušen, vezme korunu života, kterouž zaslíbil Pán těm, jenž ho milují.

\VS{13}Žádný, když bývá pokoušín, neříkej, že by od Boha pokoušín byl; neboť Bůh nemůže pokoušín býti ve zlém, aniž on koho pokouší.

\VS{14}Ale jeden každý pokoušín bývá, od svých vlastních žádostí jsa zachvacován a oklamáván.

\VS{15}Potom žádost když počne, porodí hřích, hřích pak vykonaný zplozuje smrt.

\VS{16}Nebluďtež, bratří moji milí.

\VS{17}Všeliké dání dobré a každý dar dokonalý shůry jest sstupující od Otce světel, u něhožto není proměnění, ani jakého pro obrácení se někam jinam zastínění.

\VS{18}On proto, že chtěl, zplodil nás slovem pravdy, k tomu, abychom byli prvotiny nějaké stvoření jeho.

\VS{19}A tak, bratří moji milí, budiž každý člověk rychlý k slyšení, ale zpozdilý k mluvení, zpozdilý k hněvu.

\VS{20}Nebo hněv muže spravedlnosti Boží nepůsobí.

\VS{21}Protož odvrhouce všelikou nečistotu, a ohyzdnost zlosti, s tichostí přijímejte vsáté slovo, kteréž může spasiti duše vaše.

\VS{22}Buďtež pak činitelé slova, a ne posluchači toliko, oklamávajíce sami sebe.

\VS{23}Nebo byl-li by kdo posluchač slova, a ne činitel, ten podoben jest muži spatřujícímu obličej přirozený svůj v zrcadle.

\VS{24}Vzhlédl se zajisté, i odšel, a hned zapomenul, jaký by byl.

\VS{25}Ale kdož by se vzhlédl v dokonalý zákon svobody a zůstával by v něm, ten nejsa posluchač zapominatelný, ale činitel skutku, ten, pravím, blahoslavený bude v skutku svém.

\VS{26}Zdá-li se pak komu z vás, že jest nábožný, avšak v uzdu nepojímá jazyka svého, ale svodí srdce své, takového marné jest náboženství.

\VS{27}Náboženství čisté a neposkvrněné před Bohem a Otcem totoť jest: Navštěvovati sirotky a vdovy v souženích jejich a ostříhati sebe neposkvrněného od světa.




\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}Bratří moji, nepřipojujtež přijímání osob k víře slavného Pána našeho Jezukrista.

\VS{2}Nebo kdyby přišel do shromáždění vašeho muž, maje prsten zlatý, v drahém rouše, a všel by také i chudý v chaterném oděvu,

\VS{3}A popatřili byste k tomu, jenž drahé roucho má, a řekli byste jemu: Ty sedni tuto pěkně; chudému pak řekli byste: Ty stůj tamto, aneb sedni tuto, pod podnoží noh mých;

\VS{4}Zdaliž jste již neučinili rozdílu mezi sebou a učiněni jste rozeznavatelé v myšleních zlých?

\VS{5}Slyšte, bratří moji milí, zdaliž Bůh nevyvolil chudých na tomto světě, aby bohatí byli u víře a dědicové království, kteréž zaslíbil těm, jenž jej milují?

\VS{6}Ale vy jste neuctili chudého. Zdaliž ne ti, jenž bohatí jsou, mocí utiskují vás, a oniť vás i k soudům přivozují?

\VS{7}Zdali oni nerouhají se tomu slavnému jménu, kteréž vzýváno jest nad vámi?

\VS{8}Jestliže pak plníte Zákon královský podle Písem: Milovati budeš bližního svého, jako sebe samého, dobře činíte.

\VS{9}Pakli osoby přijímáte, hřešíte, a Zákon vás tresce jako přestupníky.

\VS{10}Nebo kdo by koli celého Zákona ostříhal, přestoupil by pak v jediném, učiněn jest všemi vinen.

\VS{11}Ten zajisté, kterýž řekl: Nesesmilníš, takéť jest řekl: Nezabiješ. Pakli bys nesesmilnil, ale zabil bys, učiněn jsi přestupníkem Zákona.

\VS{12}Tak mluvte a tak čiňte, jakožto ti, kteříž podle zákona svobody souzeni býti máte.

\VS{13}Nebo odsouzení bez milosrdenství stane se tomu, kdož nečiní milosrdenství, ale chlubíť se milosrdenstvím proti odsudku.

\VS{14}Co prospěje, bratří moji, praví-li se kdo víru míti, a nemá-li skutků? Zdaliž jej ta víra může spasiti?

\VS{15}A kdyby bratr neb sestra neodění byli, a opuštění z strany každodenního pokrmu,

\VS{16}Řekl by pak jim někdo z vás: Jděte v pokoji a zhřejte se, a najezte se, avšak nedali byste jim potřeby tělesné, což to platno bude?

\VS{17}Takž i víra, nemá-li skutků, mrtváť jest sama v sobě.

\VS{18}Ale dí někdo: Ty víru máš, a já mám skutky. Ukažiž ty mi víru svou z skutků svých, a jáť tobě ukáži víru svou z skutků svých.

\VS{19}Ty věříš, že jest jeden Bůh. Dobře činíš. I ďáblovéť tomu věří, avšak třesou se.

\VS{20}Ale chceš-liž věděti, ó člověče marný, že víra bez skutků jest mrtvá?

\VS{21}Abraham otec náš zdali ne z skutků ospravedlněn jest, obětovav syna svého Izáka na oltář?

\VS{22}Vidíš-li, že víra napomáhala skutkům jeho a z skutků víra dokonalá byla?

\VS{23}A tak naplněno jest Písmo, řkoucí: I uvěřil Abraham Bohu, a počteno jest jemu to za spravedlnost, a přítelem Božím nazván jest.

\VS{24}Vidíte-liž tedy, že z skutků ospravedlněn bývá člověk a ne z víry toliko?

\VS{25}Též podobně i Raab nevěstka zdali ne z skutků ospravedlněna jest, přijavši posly a jinou cestou pryč je vypustivši?

\VS{26}Nebo jakož tělo bez duše jest mrtvé, takť i víra bez skutků jest mrtvá.




\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}Nebuďtež mnozí mistři, bratří moji, vědouce, že bychom těžší odsouzení vzali.

\VS{2}V mnohém zajisté klesáme všickni. Kdožť neklesá v slovu, tenť jest dokonalý muž, mohoucí jako uzdou spravovati všecko tělo.

\VS{3}An my koně v uzdu pojímáme, aby nám povolni byli, a vším tělem jejich vládneme.

\VS{4}An i lodí tak veliké jsouce a prudkými větry hnány bývajíce, však i nejmenším veslem bývají sem i tam obracíny, kamžkoli líbí se tomu, kdož je spravuje.

\VS{5}Tak i jazyk malý úd jest, avšak veliké věci provodí. Aj, maličký oheň, kterak veliký les zapálí!

\VS{6}A jestiť jazyk jako oheň a svět nepravosti. Takť jest, pravím, postaven jazyk mezi údy našimi, nanečišťující celé tělo, a rozpalující kolo narození našeho, jsa rozněcován od ohně pekelného.

\VS{7}Všeliké zajisté přirození i zvěři, i ptactva, i hadů, i mořských potvor bývá zkroceno, a jest okroceno od lidí;

\VS{8}Ale jazyka žádný z lidí zkrotiti nemůže; tak jest nezkrotitelné zlé, pln jsa jedu smrtelného.

\VS{9}Jím dobrořečíme Bohu Otci a jím zlořečíme lidem, ku podobenství Božímu stvořeným.

\VS{10}Z jedněch a týchž úst pochází dobrořečení i zlořečení. Ne takť býti má, bratří moji.

\VS{11}Zdaliž studnice jedním pramenem vydává sladkou i hořkou vodu?

\VS{12}Zdaliž může, bratří moji, fíkový strom nésti olivky, aneb vinný kmen fíky? Takť žádná studnice slané a sladké vody spolu vydávati nemůže.

\VS{13}Kdo jest moudrý a umělý mezi vámi? Ukažiž dobrým obcováním skutky své v krotké moudrosti.

\VS{14}Pakliť máte mezi sebou hořkou závist a zdráždění v srdci svém, nechlubte se a neklamejte proti pravdě.

\VS{15}Neníť zajisté ta moudrost shůry sstupující, ale jest zemská, hovadná a ďábelská.

\VS{16}Nebo kdežť jest závist a rozdráždění, tu jest roztržka a všeliké dílo zlé.

\VS{17}Ale moudrost, kteráž jest shůry, nejprve zajisté jest čistotná, potom pokojná, mírná, povolná, plná milosrdenství a ovoce dobrého, bez rozsuzování a bez pokrytství.

\VS{18}Ovoce pak spravedlnosti v pokoji rozsívá se těm, kteříž pokoj působí.




\par }\Chap{4}{\PP \VerseOne{1}Odkud pocházejí bojové a vády mezi vámi? Zdali ne odtud, totiž z libostí vašich, kteréž rytěřují v údech vašich?

\VS{2}Žádáte, a nemáte; závidíte sobě, a dychtíte po tom, což sobě zalibujete, a nemůžete dosáhnouti; bojujete a válčíte, avšak toho, oč usilujete, nemáte, protože neprosíte.

\VS{3}Prosíte, a nebéřete, protože zle prosíte, abyste na své libosti vynakládali.

\VS{4}Cizoložníci a cizoložnice, což nevíte, že přízeň světa jest nepřítelkyně Boží? A protož kdo by koli chtěl býti přítelem tohoto světa, nepřítelem Božím učiněn bývá.

\VS{5}Což mníte, že nadarmo dí Písmo: Zdali k závisti nakloňuje duch ten, kterýž přebývá v nás?

\VS{6}Nýbrž hojnější dává milost. Nebo dí: Bůh se pyšným protiví, ale pokorným dává milost.

\VS{7}Poddejtež se tedy Bohu, a zepřetež se ďáblu, i utečeť od vás.

\VS{8}Přibližte se k Bohu, a přiblížíť se k vám. Umejte ruce, hříšníci, a očisťte srdce vy, jenž jste dvojité mysli.

\VS{9}Souženi buďte, a kvělte, a plačte; smích váš obratiž se v kvílení, a radost v zámutek.

\VS{10}Ponižte se před obličejem Páně, a povýšíť vás.

\VS{11}Neutrhejtež jedni druhým, bratří. Kdož utrhá bratru a soudí bratra svého, utrhá Zákonu a soudí Zákon. Soudíš-li pak Zákon, nejsi plnitel Zákona, ale soudce.

\VS{12}Jedenť jest vydavatel Zákona, kterýž může spasiti i zatratiti. Ty kdo jsi, jenž soudíš jiného?

\VS{13}Ale nuže vy, kteříž říkáte: Dnes nebo zítra vypravíme se do onoho města, a pobudeme tam přes celý rok, a budeme kupčiti, a něco zíštěme;

\VS{14}(Ješto nevíte, co zítra bude. Nebo jakýť jest život váš? Pára zajisté jest, kteráž se na maličko ukáže, a potom zmizí.)

\VS{15}Místo toho, co byste měli říci: Bude-li Bůh chtíti, a budeme-li živi, i učiníme toto nebo onono.

\VS{16}Vy pak chlubíte se v pýše své. Všeliká taková chlouba zlá jest.

\VS{17}A protož kdo umí dobře činiti, a nečiní, hřích má.




\par }\Chap{5}{\PP \VerseOne{1}Nuže nyní, boháči, plačte, kvílíce nad bídami svými, kteréž přijdou.

\VS{2}Zboží vaše shnilo a roucho vaše zmolovatělo.

\VS{3}Zlato vaše a stříbro zerzavělo, a rez jejich bude na svědectví proti vám, a zžířeť těla vaše jako oheň. Shromáždili jste poklad ku posledním dnům.

\VS{4}Aj, mzda dělníků, kteříž žali krajiny vaše, při vás zadržaná, křičí, a hlas volání ženců v uši Pána zástupů vešel.

\VS{5}Rozkoš jste provodili na zemi a zbujněli jste; vykrmili jste srdce vaše jakožto ke dni zabití.

\VS{6}Odsoudili jste a zamordovali spravedlivého, a neodpíral vám.

\VS{7}A protož trpěliví buďte, bratří, až do příchodu Páně. Aj, oráč očekává drahého užitku zemského, trpělivě naň očekávaje, až by přijal podzimní i jarní déšť.

\VS{8}Buďtež i vy trpěliví a potvrzujte srdcí vašich; neboť se přibližuje příští Páně.

\VS{9}Nevzdychejtež k Bohu jedni proti druhým, bratří, abyste nebyli odsouzeni. Aj, Soudce již přede dveřmi stojí.

\VS{10}Ku příkladu snášení protivenství a dlouhočekání, bratří moji, vezměte proroky, kteříž mluvívali ve jménu Páně.

\VS{11}Aj, blahoslavíme ty trpělivé. O trpělivosti Jobově slýchali jste, a dokonání Páně viděli jste; nebo velmi jest milosrdný Pán a lítostivý.

\VS{12}Přede všemi pak věcmi, bratří moji, nepřisahejte, ani skrze nebe, ani skrze zemi, ani kteroukoli jinou přísahou, ale buď řeč vaše: Jistě, jistě, nikoli, nikoli, abyste neupadli v odsouzení.

\VS{13}Jest-li kdo z vás zkormoucený? Modliž se. Pakli jest kdo mysli dobré? Prozpěvuj Pánu.

\VS{14}Stůně-li kdo z vás? Zavolej starších sboru, a oni modltež se za něj, mažíce jej olejem ve jménu Páně.

\VS{15}A modlitba víry uzdraví neduživého, a pozdvihneť ho Pán; a jestliže jest co prohřešil, budeť jemu odpuštěno.

\VS{16}Vyznávejtež se pak jedni druhým z hříchů svých, a modlte se jedni za druhé, abyste uzdraveni byli. Mnohoť zajisté může modlitba spravedlivého opravdová.

\VS{17}Eliáš člověk byl týmž bídám jako i my poddaný, a modlitbou modlil se, aby nepršelo, i nepršel déšť na zemi za tři léta a za šest měsíců.

\VS{18}A zase modlil se, i vydalo nebe déšť, a země zplodila ovoce své.

\VS{19}Bratří, jestliže by kdo z vás pobloudil od pravdy, a někdo by jej napravil,

\VS{20}Věziž, že ten, kdož by odvrátil hříšníka od bludné cesty jeho, vysvobodí duši jeho od smrti a přikryje množství hříchů.


\par }