\NormalFont\ShortTitle{Marek}

{\MT Marek



\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}Počátek evangelium Ježíše Krista, Syna Božího;

\VS{2}Jakož psáno jest v Prorocích: Aj, já posílám anděla svého před tváří tvou, kterýž připraví cestu tvou před tebou.

\VS{3}Hlas volajícího na poušti: Připravujte cestu Páně, přímé čiňte stezky jeho.

\VS{4}Křtil Jan na poušti a kázal křest pokání na odpuštění hříchů.

\VS{5}I vycházeli k němu ze vší krajiny Židovské i Jeruzalémští, a křtili se od něho všickni v Jordáně řece, vyznávajíce hříchy své.

\VS{6}Byl pak Jan odín srstmi velbloudovými, a pás kožený na bedrách jeho, a jídal kobylky a med lesní.

\VS{7}A kázal, řka: Za mnou jde silnější mne, kteréhožto nejsem hoden, sehna se, rozvázati řeménka u obuvi jeho.

\VS{8}Já zajisté křtil jsem vás vodou, ale onť vás křtíti bude Duchem svatým.

\VS{9}I stalo se v těch dnech, přišel Ježíš z Nazarétu Galilejského, a pokřtěn jest v Jordáně od Jana.

\VS{10}A hned vystoupě z vody, uzřel nebesa otevřená a Ducha jakožto holubici, sstupujícího na něj.

\VS{11}A hlas stal se s nebe: Ty jsi ten můj milý Syn, v němž mi se dobře zalíbilo.

\VS{12}A ihned ho Duch vypudil na poušť.

\VS{13}I byl tam na poušti čtyřidceti dnů, a pokoušín byl od satana; a byl s zvěří, a andělé přisluhovali jemu.

\VS{14}Když pak byl vsazen Jan do žaláře, přišel Ježíš do Galilee, zvěstuje evangelium království Božího,

\VS{15}Pravě: Že se naplnil čas, a přiblížilo se království Boží. Èiňte pokání, a věřte evangelium.

\VS{16}A chodě podle moře Galilejského, uzřel Šimona a Ondřeje bratra jeho, ani pouštějí síti do moře, nebo rybáři byli.

\VS{17}I řekl jim Ježíš: Pojďte za mnou, a učiním vás rybáře lidí.

\VS{18}A oni hned opustivše síti své, šli za ním.

\VS{19}A pošed odtud maličko, uzřel Jakuba Zebedeova, a Jana bratra jeho, kteříž také byli na lodí tvrdíce síti své;

\VS{20}A hned povolal jich. A oni opustivše otce svého Zebedea na lodí s pacholky, šli za ním.

\VS{21}I vešli do Kafarnaum. A hned v sobotu šel Ježíš do školy, a učil.

\VS{22}I divili se náramně učení jeho; nebo učil je, jako moc maje, a ne jako zákoníci.

\VS{23}I byl v škole jejich člověk, posedlý duchem nečistým. I zvolal,

\VS{24}Řka: Ale což jest tobě do nás, Ježíši Nazaretský? Přišel jsi zatratiti nás; znám tě, kdo jsi, a vím, že jsi ten svatý Boží.

\VS{25}I přimluvil mu Ježíš, řka: Umlkniž a vyjdi z něho.

\VS{26}I polomcovav jím duch nečistý a křiče hlasem velikým, vyšel z něho.

\VS{27}I lekli se všickni, takže se tázali mezi sebou, řkouce: I co jest toto? Jakéž jest toto nové učení, že tento mocně duchům nečistým rozkazuje, a poslouchají ho?

\VS{28}I roznesla se pověst o něm hned po vší krajině Galilejské.

\VS{29}A hned vyšedše ze školy, přišli do domu Šimonova a Ondřejova s Jakubem a s Janem.

\VS{30}Šimonova pak svegruše ležela, majíc zimnici. A hned jemu pověděli o ní.

\VS{31}A přistoupiv, pozdvihl jí, ujav ji za ruku její, a hned přestala jí zimnice. I posluhovala jim.

\VS{32}Večer pak již při západu slunce, nosili k němu všecky nemocné i ďábelníky.

\VS{33}A bylo se všecko město sběhlo ke dveřům.

\VS{34}I uzdravoval mnohé ztrápené rozličnými neduhy, a ďábelství mnohá vymítal, a nedopustil mluviti ďáblům; nebo znali ho.

\VS{35}A přede dnem velmi ráno vstav Ježíš, vyšel, a šel na pusté místo, a tam se modlil.

\VS{36}I šel za ním Šimon i ti, kteříž s ním byli.

\VS{37}A když jej nalezli, řekli jemu: Všickni tě hledají.

\VS{38}I dí jim: Pojďmež do okolních městeček, abych i tam kázal. Nebo na to jsem přišel.

\VS{39}I kázal v školách jejich ve vší Galileji, a ďábelství vymítal.

\VS{40}Tedy přišel k němu malomocný, prose ho, a klekna před ním, řekl jemu: Pane, chceš-li, můžeš mne očistiti.

\VS{41}Ježíš pak slitovav se, vztáhl ruku, dotekl se ho a řekl jemu: Chci, buď čist.

\VS{42}A když to řekl, hned odstoupilo od něho malomocenství, a očištěn jest.

\VS{43}I pohroziv mu, hned ho odbyl,

\VS{44}A řekl mu: Viziž, abys nižádnému nic nepravil. Ale jdi, ukaž se knězi, a obětuj za očištění své to, což přikázal Mojžíš, na svědectví jim.

\VS{45}On pak vyšed, počal vypravovati mnoho a ohlašovati tu věc, takže již nemohl Ježíš do města zjevně vjíti, ale vně na místech pustých byl. I scházeli se k němu odevšad.




\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}A opět všel do Kafarnaum po několika dnech. I uslyšáno jest, že by doma byl.

\VS{2}A hned sešlo se jich množství, takže již nemohli ani ke dveřům. I mluvil jim slovo.

\VS{3}Tedy přijdou k němu někteří, nesouce šlakem poraženého, kterýžto ode čtyř nesen byl.

\VS{4}A když k němu nemohli pro zástupy, loupali střechu, kdež byl Ježíš, a probořivše půdu, spustili po provazích dolů ložce, na němž ležel šlakem poražený.

\VS{5}A vida Ježíš víru jejich, dí šlakem poraženému: Synu, odpouštějí se tobě hříchové tvoji.

\VS{6}A byli tu někteří z zákoníků, sedíce a myslíce v srdcích svých:

\VS{7}Co tento tak mluví rouhavě? Kdo můž odpustiti hříchy, jediné sám Bůh?

\VS{8}To hned poznav Ježíš duchem svým, že by tak přemyšlovali sami v sobě, řekl jim: Proč o tom přemyšlujete v srdcích svých?

\VS{9}Co jest snáze říci šlakem poraženému: Odpouštějí se tobě hříchové, čili říci: Vstaň a vezmi lože své a choď?

\VS{10}Ale abyste věděli, že Syn člověka má moc na zemi odpouštěti hříchy, dí šlakem poraženému:

\VS{11}Toběť pravím: Vstaň, a vezmi lože své, a jdi do domu svého.

\VS{12}I vstal hned, a vzav lože své přede všemi, odšel, takže se děsili všickni, a chválili Boha, řkouce: Nikdy jsme toho neviděli.

\VS{13}I vyšel opět k moři, a všecken zástup přicházel k němu, i učil je.

\VS{14}A pomíjeje Ježíš, uzřel Léví syna Alfeova, sedícího na cle. I dí jemu: Pojď za mnou. A on vstav, šel za ním.

\VS{15}I stalo se, když seděl za stolem v domu jeho, že i publikáni mnozí a hříšníci seděli spolu s Ježíšem a s učedlníky jeho; neb mnoho jich bylo, a šlo za ním.

\VS{16}Zákoníci pak a farizeové vidouce, že jedl s publikány a s hříšníky, řekli učedlníkům jeho: Což jest toho, že s publikány a hříšníky jí a pije Mistr váš?

\VS{17}To uslyšav Ježíš, dí jim: Nepotřebují zdraví lékaře, ale nemocní. Nepřišelť jsem volati spravedlivých, ale hříšných ku pokání.

\VS{18}Učedlníci pak Janovi a farizejští postívali se. I přišli a řekli jemu: Proč učedlníci Janovi a farizejští postí se, a tvoji učedlníci se nepostí?

\VS{19}I řekl jim Ježíš: Kterakž mohou synové Ženichovi postiti se, když jest s nimi Ženich? Dokavadž mají s sebou Ženicha, nemohouť se postiti.

\VS{20}Ale přijdouť dnové, když od nich odjat bude Ženich, a tehdáž se budou postiti v těch dnech.

\VS{21}Ano nižádný záplaty sukna nového nepřišívá k rouchu starému; jinak odtrhne ta záplata nová od starého ještě něco, i bývá větší díra.

\VS{22}A žádný nevlévá vína nového do nádob starých; jinak rozpučí nové víno nádoby, a tak víno se vyleje, a nádoby se pokazí. Ale víno nové má lito býti do nádob nových.

\VS{23}I stalo se, že šel Ježíš v sobotu skrze obilí, i počali učedlníci jeho jdouce vymínati klasy.

\VS{24}Tedy farizeové řekli jemu: Pohleď, coť činí učedlníci tvoji, čehož nesluší činiti v sobotu.

\VS{25}I řekl jim: Nikdy-liž jste nečtli, co učinil David, když nouze byla, a lačněl, on i ti, kteříž s ním byli?

\VS{26}Kterak všel do domu Božího za Abiatara nejvyššího kněze, a jedl chleby posvátné, (jichžto neslušelo jísti než samým kněžím,) a dal i těm, kteříž s ním byli?

\VS{27}I pravil jim: Sobota pro člověka učiněna jest, a ne člověk pro sobotu.

\VS{28}Protož Syn člověka jest pánem také i soboty.




\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}I všel opět do školy, a byl tu člověk, maje ruku uschlou.

\VS{2}I šetřili ho, uzdraví-li jej v sobotu, aby ho obžalovali.

\VS{3}I řekl tomu člověku, kterýž měl uschlou ruku: Vstaň a pojď sem do prostředku.

\VS{4}I dí jim: Sluší-li v sobotu dobře činiti, čili zle, život zachovati, čili zamordovati? Ale oni mlčeli.

\VS{5}A pohleděv na ně vůkol hněvivě, zarmoutiv se nad tvrdostí srdce jejich, řekl člověku: Vztáhni ruku svou. I vztáhl, a učiněna jest ruka jeho zdravá, jako i druhá.

\VS{6}A vyšedše farizeové, hned s herodiány radu učinili proti Ježíšovi, kterak by ho zahubili.

\VS{7}Ježíš pak s učedlníky svými poodšel k moři, a veliké množství od Galilee šlo za ním, i z Judstva,

\VS{8}I od Jeruzaléma, i od Idumee, i z Zajordání; i ti, kteříž byli okolo Týru a Sidonu, množství veliké, slyšíce, kteraké věci činí, přišli k němu.

\VS{9}I rozkázal učedlníkům svým, aby lodičku ustavičně nahotově měli, pro zástup, aby ho tak netiskli.

\VS{10}Nebo mnohé uzdravoval, takže naň padali, aby se ho dotýkali, kteřížkoli měli jaké neduhy.

\VS{11}A duchové nečistí, jakž ho zazřeli, padali před ním a křičeli, řkouce: Ty jsi Syn Boží.

\VS{12}A on velmi jim přimlouval, aby ho nezjevovali.

\VS{13}I vstoupil na horu, a povolal k sobě těch, kterýchž se jemu vidělo; i přišli k němu.

\VS{14}I ustanovil jich dvanácte, aby s ním byli, aby je poslal kázati,

\VS{15}A aby měli moc uzdravovati nemoci a vymítati ďábelství:

\VS{16}A nejprve Šimona, jemuž dal jméno Petr,

\VS{17}A Jakuba Zebedeova, a Jana bratra Jakubova, (a dal jim jméno Boanerges, to jest synové hromovi,)

\VS{18}A Ondřeje, a Filipa, a Bartoloměje, a Matouše, a Tomáše, a Jakuba Alfeova, a Taddea, a Šimona Kananejského,

\VS{19}A Jidáše Iškariotského, kterýž i zradil jej. I šli s ním domů.

\VS{20}A vtom opět sšel se zástup, takže nemohli ani chleba pojísti.

\VS{21}A slyšavše o tom příbuzní jeho, přišli, aby jej vzali; nebo pravili, že by se smyslem pominul.

\VS{22}Zákoníci pak, kteříž byli přišli od Jeruzaléma, pravili, že Belzebuba má a že v knížeti ďábelském vymítá ďábly.

\VS{23}A povolav jich, mluvil k nim v podobenstvích: Kterak může satan satana vymítati?

\VS{24}A jestliže království v sobě se rozdvojí, nemůže státi království to.

\VS{25}A rozdvojí-li se dům proti sobě, nebude moci dům ten státi.

\VS{26}Tak jestliže jest povstal satan sám proti sobě, a rozdvojen jest, nemůže státi, ale konec béře.

\VS{27}Nižádný nemůže nádobí silného reka, vejda do domu jeho, rozebrati, leč by prve silného toho svázal; a tehdyť dům jeho zloupí.

\VS{28}Amen pravím vám, že všickni hříchové odpuštěni budou synům lidským, i rouhání, jímž by se rouhali,

\VS{29}Ale kdo by se rouhal proti Duchu svatému, nemá odpuštění na věky, ale hoden jest věčného odsouzení.

\VS{30}Nebo pravili: Že ducha nečistého má.

\VS{31}Tedy přišla matka jeho a bratří, a stojíce vně, poslali k němu, aby ho vyvolali.

\VS{32}A seděl okolo něho zástup. I řekli jemu: Aj, matka tvá a bratří tvoji vně hledají tebe.

\VS{33}Ale on odpověděl jim, řka: Kdo jest matka má a bratří moji?

\VS{34}A obezřev učedlníky vůkol sedící, řekl: Aj, matka má a bratří moji.

\VS{35}Nebo kdož by koli činil vůli Boží, tenť jest bratr můj, i sestra, i matka má.




\par }\Chap{4}{\PP \VerseOne{1}A opět počal Ježíš učiti u moře. I shromáždil se k němu zástup mnohý, takže vstoupiv na lodí, seděl na moři, a všecken zástup byl na zemi podle moře.

\VS{2}I učil je mnohým věcem v podobenstvích, a pravil jim v učení svém:

\VS{3}Slyšte. Aj, vyšel rozsevač, aby rozsíval.

\VS{4}I stalo se v tom rozsívání, že jedno padlo podle cesty, a přiletělo ptactvo nebeské, i szobali je.

\VS{5}A jiné padlo na místo skalnaté, kdežto nemělo mnoho země, a hned vzešlo; neb nemělo hlubokosti země.

\VS{6}A když vyšlo slunce, uvadlo, a protože nemělo kořene, uschlo.

\VS{7}A jiné padlo mezi trní; i zrostlo trní, a udusilo je. I nevydalo užitku.

\VS{8}Jiné pak padlo v zemi dobrou, a dalo užitek vzhůru vstupující a rostoucí; přineslo zajisté jedno třidcátý, a jiné šedesátý, a jiné pak stý.

\VS{9}I pravil jim: Kdo má uši k slyšení, slyš.

\VS{10}A když pak byl sám, tázali se ho ti, kteříž při něm byli, se dvanácti, na to podobenství.

\VS{11}I řekl jim: Vámť jest dáno, znáti tajemství království Božího, ale těm, kteříž jsou vně, v podobenství všecko se děje,

\VS{12}Aby hledíce, hleděli, a neuzřeli, a slyšíce, slyšeli, a nesrozuměli, aby se snad neobrátili, a byli by jim odpuštěni hříchové.

\VS{13}I dí jim: Neznáte podobenství tohoto? A kterakž pak jiná všecka podobenství poznáte?

\VS{14}Rozsevač, ten slovo rozsívá.

\VS{15}Titoť pak jsou, ješto podle cesty símě přijímají, kdežto se rozsívá slovo, kteréž když oni slyší, ihned přichází satan a vynímá slovo, kteréž vsáto jest v srdcích jejich.

\VS{16}A tak podobně ti, kteříž jako skalnatá země posáti jsou, kteřížto jakž uslyší slovo, hned s radostí přijímají je.

\VS{17}Než nemají kořene v sobě, ale jsou časní; potom když vznikne soužení a protivenství pro slovo Boží, hned se horší.

\VS{18}A tito jsou, jenž mezi trní posáti jsou, kteříž ač slovo slyší,

\VS{19}Ale pečování tohoto světa a oklamání zboží, a jiné žádosti zlé k tomu přistupující, udušují slovo, takže bez užitku bývá.

\VS{20}Titoť pak jsou, jenž v zemi dobrou símě přijali, kteříž slyší slovo Boží, a přijímají, a užitek přinášejí, jedno třidcátý, a jiné šedesátý, a jiné stý.

\VS{21}Dále pravil jim: Zdali rozsvícena bývá svíce, aby postavena byla pod nádobu nebo pod postel? Však aby na svícen vstavena byla.

\VS{22}Nebo nic není skrytého, co by nebylo zjeveno; aniž jest co tak ukrytého, aby najevo nevyšlo.

\VS{23}Jestliže kdo má uši k slyšení, slyš.

\VS{24}I mluvil k nim: Vizte, co slyšíte. Kterou měrou budete měřiti, touť vám bude odměřeno, a přidáno bude vám poslouchajícím.

\VS{25}Nebo kdožť má, tomu bude dáno; a kdo nemá, i to, což má, bude od něho odjato.

\VS{26}I pravil jim: Tak jest království Boží, jako kdyby člověk uvrhl símě v zemi.

\VS{27}A spal by, a vstával by ve dne i v noci, a semeno by vzešlo a vzrostlo, jakž on neví.

\VS{28}Nebo sama od sebe země plodí, nejprv bylinu, potom klas, potom plné obilé v klasu.

\VS{29}A když sezrá úroda, ihned přičiní srp; neboť jest nastala žeň.

\VS{30}I řekl opět: K čemu připodobníme království Boží? Aneb kterému podobenství je přirovnáme?

\VS{31}Jest jako zrno horčičné, kteréžto, když vsáto bývá v zemi, menší jest ze všech semen, kteráž jsou na zemi.

\VS{32}Ale když vsáto bývá, roste, a bývá větší než všecky byliny, a činíť ratolesti veliké, takže pod stínem jeho mohou sobě ptáci nebeští hnízda dělati.

\VS{33}A takovými mnohými podobenstvími mluvil jim slovo, jakž mohli slyšeti.

\VS{34}A bez podobenství nemluvil jim, učedlníkům pak svým soukromí vykládal všecko.

\VS{35}I řekl jim v ten den, když již bylo večer: Plavme se na druhou stranu.

\VS{36}A nechavše zástupu, pojali jej, tak jakž byl na lodičce. Ale i jiné lodičky byly s ním.

\VS{37}Tedy stala se bouře veliká od větru, až se vlny na lodí valily, takže se již naplňovala lodí.

\VS{38}A on zzadu na lodí spal na podušce. I zbudili jej, a řekli jemu: Mistře, což pak nic nedbáš, že hyneme?

\VS{39}I probudiv se, přimluvil větru a řekl moři: Umlkni a upokoj se. I přestal vítr, a stalo se utišení veliké.

\VS{40}I řekl jim: Proč se tak bojíte? Což ještě nemáte víry?

\VS{41}I báli se bázní velikou, a pravili jeden k druhému: Hle kdo jest tento, že i vítr i moře poslouchají jeho?




\par }\Chap{5}{\PP \VerseOne{1}Tedy přeplavili se přes moře do krajiny Gadarenských.

\VS{2}A jakž vyšel z lodí, hned se s ním potkal člověk z hrobů, maje ducha nečistého.

\VS{3}Kterýž bydlil v hrobích, a aniž ho kdo již mohl řetězy svázati,

\VS{4}Nebo často jsa pouty a řetězy okován, polámal řetězy a pouta roztrhal, a žádný nemohl ho zkrotiti.

\VS{5}A vždycky ve dne i v noci na horách a v hrobích byl, křiče a tepa se kamením.

\VS{6}Uzřev pak Ježíše zdaleka, běžel a poklonil se jemu,

\VS{7}A křiče hlasem velikým, řekl: Co jest tobě do mne, Ježíši, Synu Boha nejvyššího? Zaklínám tě skrze Boha, abys mne netrápil.

\VS{8}(Nebo pravil jemu: Vyjdiž, duchu nečistý, z člověka tohoto.)

\VS{9}I otázal se ho: Jakť říkají? A on odpovídaje, řekl: Množství jméno mé jest, neb jest nás mnoho.

\VS{10}I prosil ho velmi, aby jich nevyháněl z té krajiny.

\VS{11}Bylo pak tu při horách stádo vepřů veliké pasoucích se.

\VS{12}I prosili ho všickni ti ďáblové, řkouce: Pusť nás do vepřů, ať do nich vejdeme.

\VS{13}I povolil jim hned Ježíš. A vyšedše duchové nečistí, vešli do vepřů. I běželo to stádo s vrchu dolů do moře, (a bylo jich ke dvěma tisícům,) i ztonuli v moři.

\VS{14}Ti pak, kteříž ty vepře pásli, utekli a oznámili to v městě i ve vsech. I vyšli lidé, aby viděli, co je se to stalo.

\VS{15}I přišli k Ježíšovi, a uzřeli toho, kterýž byl trápen od ďábelství, an sedí, odín jsa a maje zdravý rozum, toho totiž, kterýž měl tmu ďáblů. I báli se.

\VS{16}A kteříž to viděli, vypravovali jim, kterak se stalo tomu, kterýž měl ďábelství, i o vepřích.

\VS{17}Tedy počali ho prositi, aby odšel z krajin jejich.

\VS{18}A když vstoupil na lodí, prosil ho ten, kterýž trápen byl od ďábelství, aby byl s ním.

\VS{19}Ježíš pak nedopustil mu, ale řekl jemu: Jdi k svým do domu svého, a zvěstuj jim, kterak jest veliké věci učinil tobě Hospodin, a slitoval se nad tebou.

\VS{20}I odšel, a počal ohlašovati v krajině Desíti měst, kterak veliké věci učinil mu Ježíš. I divili se všickni.

\VS{21}A když se přeplavil Ježíš na lodí zase na druhou stranu, sšel se k němu zástup mnohý. A on byl u moře.

\VS{22}A aj, přišel jeden z knížat školy Židovské, jménem Jairus, a uzřev jej, padl k nohám jeho,

\VS{23}A velmi ho prosil, řka: Dcerka má skonává. Prosím, pojď, vlož na ni ruce, aby uzdravena byla, a budeť živa.

\VS{24}I šel s ním, a zástup mnohý šel za ním, i tiskli jej.

\VS{25}(Tedy žena jedna, kteráž tok krve měla dvanácte let,

\VS{26}A mnoho byla trápena od mnohých lékařů, a vynaložila všecken statek svůj, a nic jí bylo neprospělo, ale vždy se hůře měla,

\VS{27}Uslyšavši o Ježíšovi, přišla v zástupu pozadu, a dotkla se roucha jeho.

\VS{28}Neb řekla byla: Dotknu-li se jen roucha jeho, uzdravena budu.

\VS{29}A hned přestal jest krvotok její, a pocítila na těle, že by uzdravena byla od neduhu svého.

\VS{30}A hned Ježíš poznav sám v sobě, že jest moc vyšla z něho k uzdravení, obrátiv se v zástupu, řekl: Kdo se dotekl roucha mého?

\VS{31}I řekli mu učedlníci jeho: Vidíš, že tě zástup tiskne, a pravíš: Kdo se mne dotekl?

\VS{32}I hleděl vůkol, aby ji uzřel, která jest to učinila.

\VS{33}Ta pak žena s bázní a s třesením, věduci, co se stalo při ní, přistoupila a padla před ním, a pověděla mu všecku pravdu.

\VS{34}On pak řekl jí: Dcero, víra tvá tě uzdravila, jdiž u pokoji, a buď zproštěna od trápení svého.)

\VS{35}A když on ještě mluvil, přišli někteří z domu knížete školy, řkouce: Dcera tvá umřela, proč již zaměstknáváš Mistra?

\VS{36}Ježíš pak, hned jakž uslyšel to, což oni mluvili, řekl knížeti školy: Neboj se, toliko věř.

\VS{37}I nedal žádnému za sebou jíti, jediné Petrovi, Jakubovi a Janovi, bratru Jakubovu.

\VS{38}I přišel do domu knížete školy, a viděl tam hluk, ano plačí a kvílí velmi.

\VS{39}I všed tam, řekl jim: Co se bouříte a plačete? Neumřelať jest děvečka, ale spí.

\VS{40}I posmívali se jemu. On pak vyhnav všecky, pojal toliko otce a matku děvečky, a ty, kteříž s ním byli, i všel tam, kdež děvečka ležela.

\VS{41}A vzav ruku děvečky, řekl jí: Talitha kumi, jenž se vykládá: Děvečko, (toběť pravím,) vstaň.

\VS{42}A hned vstala děvečka, a chodila; nebo byla ve dvanácti letech. I zděsili se divením převelikým.

\VS{43}A přikázal jim pilně, aby žádný o tom nezvěděl. I rozkázal jí dáti jísti.




\par }\Chap{6}{\PP \VerseOne{1}I vyšel odtud a přišel do vlasti své, a šli za ním učedlníci jeho.

\VS{2}A když bylo v sobotu, počal učiti v škole, a mnozí slyšíce, divili se, řkouce: Odkud tento má tyto věci? A jaká jest to moudrost, kteráž jest jemu dána, že i takové moci dějí se skrze ruce jeho?

\VS{3}Zdaliž tento není tesař, syn Marie, bratr Jakubův a Jozesův a Judův a Šimonův? A zdaliž nejsou i sestry jeho zde u nás? I zhoršili se na něm.

\VS{4}I řekl jim Ježíš: Není prorok beze cti, jediné v vlasti své a v rodině své a v domu svém.

\VS{5}I nemohl tu znamení žádného učiniti, jediné málo nemocných, vzkládaje na ně ruce, uzdravil.

\VS{6}I podivil se jejich nevěře, a obcházel vůkol po městečkách, uče.

\VS{7}A svolav dvanácte, počal je posílati po dvou a dvou, a dal jim moc nad duchy nečistými.

\VS{8}A přikázal jim, aby ničehož nebrali na cestu, jediné toliko hůl, ani mošny, ani chleba, ani na pase peněz,

\VS{9}Ale jen obuté míti nohy v střevíce, a aby neobláčeli dvou sukní.

\VS{10}A pravil jim: Kdežkoli vešli byste do domu, tu ostaňte, dokudž nevyšli byste odtud.

\VS{11}A kdož by koli vás nepřijali, ani vás slyšeli, vyjdouce odtud, vyrazte prach z noh vašich na svědectví jim. Amen pravím vám: Lehčeji bude Sodomským a Gomorským v den soudný nežli městu tomu.

\VS{12}Tedy oni vyšedše, kázali, aby pokání činili.

\VS{13}A ďábelství mnohá vymítali, a mazali olejem mnohé nemocné, a uzdravovali je.

\VS{14}A uslyšev o tom Herodes král, (neb zjevné učiněno bylo jméno jeho,) i pravil, že Jan Křtitel vstal z mrtvých, a protož se dějí divové skrze něho.

\VS{15}Jiní pak pravili, že jest Eliáš; a jiní pravili, že jest prorok, aneb jako jeden z proroků.

\VS{16}To uslyšev Herodes, řekl: Kteréhož jsem já sťal, Jana, tenť jest. Ontě z mrtvých vstal.

\VS{17}Ten zajisté Herodes byl poslal a jal Jana a vsadil jej do žaláře pro Herodiadu manželku Filipa bratra svého, že ji byl za manželku pojal.

\VS{18}Nebo pravil Jan Herodesovi: Neslušíť tobě míti manželky bratra svého.

\VS{19}Herodias pak lest skládala proti němu, a chtěla jej o hrdlo připraviti, ale nemohla.

\VS{20}Nebo Herodes ostýchal se Jana, věda jej býti muže spravedlivého a svatého. I šetřil ho, a slýchaje jej, mnoho i činil, a rád ho poslouchal.

\VS{21}A když přišel den příhodný, že Herodes, pamatuje den svého narození, učinil večeři knížatům svým a hejtmanům a předním mužům z Galilee,

\VS{22}A dcera té Herodiady tam vešla a tancovala, zalíbilo se Herodesovi i spoluhodovníkům, i řekl král děvečce: Pros mne, zač chceš, a dámť.

\VS{23}I přisáhl jí: Že začkoli prositi budeš, dám tobě, by pak bylo až do polovice království mého.

\VS{24}Ona pak vyšedši, řekla mateři své: Zač budu prositi? A ona řekla: Za hlavu Jana Křtitele.

\VS{25}A všedši hned s chvátáním k králi, prosila ho, řkuci: Chci, abys mi dal hned na míse hlavu Jana Křtitele.

\VS{26}Král pak zarmoutiv se velmi, pro přísahu a pro spoluhodovníky nechtěl jí oslyšeti.

\VS{27}I poslav hned kata, rozkázal přinésti hlavu Janovu.

\VS{28}A on odšed, sťal jej v žaláři, a přinesl hlavu jeho na míse, a dal ji děvečce, a děvečka dala mateři své.

\VS{29}To uslyšavše učedlníci jeho, přišli a vzali tělo jeho, a pochovali je v hrobě.

\VS{30}Tedy sšedše se apoštolé k Ježíšovi, zvěstovali jemu všecko, i to, co činili, i co učili.

\VS{31}I řekl jim: Pojďte vy sami obzvláštně na pusté místo, a odpočiňte maličko. Nebo bylo množství těch, kteříž přicházeli a odcházeli, takže jsou ani k jídlu chvíle neměli.

\VS{32}I plavili se až na pusté místo soukromí.

\VS{33}A vidouce je zástupové, že jdou pryč, poznali jej mnozí. I sběhli se tam ze všech měst pěšky, a předešli je, a shromáždili se k němu.

\VS{34}Tedy vyšed Ježíš, uzřel zástup mnohý, a slitovalo mu se jich, že byli jako ovce, nemající pastýře. I počal je učiti mnohým věcem.

\VS{35}A když se již prodlilo, přistoupivše k němu učedlníci jeho, řekli: Pustéť jest toto místo, a již se prodlilo,

\VS{36}Rozpusť je, ať jdouce do okolních vesnic a městeček, nakoupí sobě chleba; nebo nemají, co by jedli.

\VS{37}On pak odpověděv, řekl jim: Dejte vy jim jísti. I řkou jemu: Co tedy, jdouce koupíme za dvě stě grošů chleba, a dáme jim jísti?

\VS{38}I dí jim: Kolik chlebů máte? Jděte a zvězte. A když zvěděli, řekli: Pět, a dvě rybě.

\VS{39}I rozkázal jim, aby se kázali posaditi všechněm po houfích na zelené trávě.

\VS{40}I usadili se rozdílně, místy po stu a místy po padesáti.

\VS{41}A vzav těch pět chlebů a ty dvě rybě, popatřiv do nebe, dobrořečil, i lámal chleby, a dal učedlníkům svým, aby kladli před ně. A dvě rybě rozdělil též mezi všecky.

\VS{42}I jedli všickni, a nasyceni jsou.

\VS{43}Potom sebrali drobtů dvanácte košů plných, i z ryb.

\VS{44}A bylo těch, kteříž jedli ty chleby, okolo pět tisíců mužů.

\VS{45}A hned přinutil učedlníky své vstoupiti na lodí, aby jej předešli přes moře do Betsaidy, až by on rozpustil zástup.

\VS{46}A rozpustiv je, šel na horu, aby se modlil.

\VS{47}A když bylo večer, byla lodí uprostřed moře, a on sám na zemi.

\VS{48}A viděl je, a oni se s těžkostí plavili; (nebo byl vítr odporný jim.) A při čtvrtém bdění nočním přišel k nim, chodě po moři, a chtěl je pominouti.

\VS{49}Oni pak uzřevše jej, an chodí po moři, domnívali se, že by obluda byla, i zkřikli.

\VS{50}(Nebo jej všickni viděli, a zstrašili se.) A hned promluvil k nim a řekl jim: Doufejtež, jáť jsem, nebojte se.

\VS{51}I vstoupil k nim na lodí, a utišil se vítr; a oni náramně sami v sobě se děsili a divili.

\VS{52}Nebo nerozuměli byli, co se stalo při chlebích; bylo zajisté srdce jejich zhrublo.

\VS{53}A když se přeplavili, přišli do země Genezaretské, a tu lodí přistavili.

\VS{54}A když vyšli z lodí, hned jej poznali.

\VS{55}A běhajíce po vší krajině té, počali na ložcích k němu nositi nemocné, kdežkoli zvěděli o něm, že by byl.

\VS{56}A kamžkoli vcházel do městeček neb do měst nebo do vsí, na ulicech kladli neduživé, a prosili ho, aby se aspoň podolka roucha jeho dotkli. A kolikož jich koli se jeho dotkli, uzdraveni byli.




\par }\Chap{7}{\PP \VerseOne{1}I sešli se k němu farizeové a někteří z zákoníků, kteříž byli přišli z Jeruzaléma.

\VS{2}A uzřevše některé z učedlníků jeho obecnýma rukama (to jest neumytýma) jísti chleby, reptali o to.

\VS{3}Nebo farizeové i všickni Židé nejedí, leč by ruce umyli, držíce ustanovení starších.

\VS{4}A z trhu přijdouce nejedí, leč se umyjí. A jiné mnohé věci jsou, kteréž přijali, aby zachovávali, jako umývání koflíků, žejdlíků a medenic i stolů.

\VS{5}Potom otázali se ho farizeové a zákoníci: Proč učedlníci tvoji nezachovávají ustanovení starších, ale neumytýma rukama jedí chléb?

\VS{6}On pak odpověděv, řekl jim: Dobře o vás pokrytcích prorokoval Izaiáš, jakož psáno jest: Lid tento rty mne ctí, srdce pak jejich daleko jest ode mne.

\VS{7}Ale nadarmoť mne ctí, učíce učení, kterážto nejsou než ustanovení lidská.

\VS{8}Nebo opustivše přikázání Boží, držíte ustanovení lidská, totiž umývání žejdlíků a koflíků; a jiné mnohé věci těm podobné činíte.

\VS{9}I pravil jim: Èistě vy rušíte přikázání Boží, abyste ustanovení své zachovali.

\VS{10}Nebo Mojžíš pověděl: Cti otce svého i matku svou, a kdož by zlořečil otci nebo mateři, ať smrtí umře.

\VS{11}Ale vy pravíte: Řekl-li by člověk otci neb mateři: Korban, to jest, dar, kterýžkoli jest ode mne, toběť prospěje,

\VS{12}A nedopustíte mu nic více učiniti otci svému nebo mateři své,

\VS{13}Rušíce přikázání Boží ustanoveními vašimi, kteráž jste ustanovili. A mnohé těm podobné věci činíte.

\VS{14}I svolav všecken zástup, pravil jim: Slyšte mne všickni a rozumějte.

\VS{15}Nic není z zevnitřku vcházejícího do člověka, což by jej poskvrniti mohlo; ale to, což pochází z něho, toť jest, což poskvrňuje člověka.

\VS{16}Má-li kdo uši k slyšení, slyš.

\VS{17}A když všel do domu od zástupu, tázali se ho učedlníci jeho o tom podobenství.

\VS{18}I řekl jim: Tak jste i vy nerozumní? Což nerozumíte, že všecko, což z zevnitřku do člověka vchází, nemůže ho poskvrniti?

\VS{19}Nebo nevchází v srdce jeho, ale v břicho, a potom ven vychází, čistěci všeliké pokrmy.

\VS{20}Ale pravil, že to, což pochází z člověka, to poskvrňuje člověka.

\VS{21}Nebo z vnitřku z srdce lidského zlá myšlení pocházejí, cizoložstva, smilstva, vraždy,

\VS{22}Krádeže, lakomství, nešlechetnosti, lest, nestydatost, oko zlé, rouhání, pýcha, bláznovství.

\VS{23}Všecky tyto zlé věci pocházejí z vnitřku a poskvrňují člověka.

\VS{24}A vstav odtud, odšel do končin Týru a Sidonu, a všed do domu, nechtěl, aby kdo o něm věděl, ale nemohl se tajiti.

\VS{25}Nebo uslyševši o něm žena, jejížto dcerka měla ducha nečistého, přišla a padla k nohám jeho.

\VS{26}(Byla pak ta žena pohanka, Syrofenitská rodem.) I prosila ho, aby ďábelství vyvrhl z její dcery.

\VS{27}Ale Ježíš řekl jí: Nechať se prve nasytí synové; nebť není slušné vzíti chléb synů a vrci štěňatům.

\VS{28}A ona odpověděla a řekla mu: Ovšem, Pane, nebo štěňátka jedí pod stolem drobty synů.

\VS{29}I řekl jí: Pro tu řeč jdi, vyšloť jest ďábelství z tvé dcery.

\VS{30}I odšedši do domu svého, nalezla děvečku, ana leží na loži, a ďábelství z ní vyšlo.

\VS{31}Tedy odšed zase z končin Tyrských a Sidonských, přišel k moři Galilejskému, prostředkem krajin Desíti měst.

\VS{32}I přivedli jemu hluchého a němého, a prosili ho, aby na něj ruku vzložil.

\VS{33}A pojav jej soukromí ven z zástupu, vložil prsty své v uši jeho, a plinuv, dotekl se jazyka jeho.

\VS{34}A vzezřev k nebi, vzdechl, a řekl jemu: Effeta, to jest, otevři se.

\VS{35}A hned otevříny jsou uši jeho, a rozvázán jest svazek jazyka jeho, i mluvil právě.

\VS{36}I přikázal jim, aby žádnému nepravili. Ale jakžkoli on jim přikazoval, předce oni mnohem více ohlašovali.

\VS{37}A převelmi se divili, řkouce: Dobře všecky věci učinil. I hluchým rozkázal slyšeti, i němým mluviti.




\par }\Chap{8}{\PP \VerseOne{1}V těch dnech když opět velmi veliký zástup byl s ním, a neměli, co by jedli, svolav Ježíš učedlníky své, řekl jim:

\VS{2}Lítost mám nad zástupy; nebo již tři dni trvají se mnou a nemají, co by jedli.

\VS{3}A rozpustím-li je lačné do domů jejich, zhynou na cestě; nebo někteří z nich zdaleka přišli.

\VS{4}Odpověděli mu učedlníci jeho: I odkud bude moci kdo tyto nakrmiti chleby zde na poušti?

\VS{5}I otázal se jich: Kolik chlebů máte? A oni řekli: Sedm.

\VS{6}I kázal zástupu posaditi se na zemi. A vzav sedm chlebů, díky učiniv, lámal a dával učedlníkům svým, aby předkládali. I kladli před zástup.

\VS{7}A měli také rybiček maličko. Jichž požehnav, kázal i ty před ně klásti.

\VS{8}I jedli a nasyceni jsou; a sebrali, což pozůstalo drobtů, sedm košů.

\VS{9}Těch pak, kteříž jedli, bylo okolo čtyř tisíců. I rozpustil je.

\VS{10}Potom hned vstoupiv na lodí s učedlníky svými, přeplavil se do krajin Dalmanutských.

\VS{11}I vyšli farizeové a počali se s ním hádati, hledajíce od něho znamení s nebe, pokoušejíce ho.

\VS{12}A on vzdech duchem svým, dí: Co pokolení toto znamení hledá? Amen pravím vám: Nebude dáno znamení pokolení tomuto.

\VS{13}A opustiv je, vstoupil zase na lodí, i plavil se přes moře.

\VS{14}I zapomenuli s sebou vzíti chlebů, a neměli než jeden chléb s sebou na lodí.

\VS{15}Tedy přikazoval jim, řka: Vizte a pilně se šetřte kvasu farizejského a kvasu Herodesova.

\VS{16}I přemyšlovali, řkouce jeden k druhému: Chleba nemáme.

\VS{17}A znaje to Ježíš, řekl jim: Co přemyšlujete o tom, že chleba nemáte? Ještě neznáte, ani rozumíte? Ještě máte oslepené srdce vaše?

\VS{18}Oči majíce, nevidíte? A uši majíce, neslyšíte? A nepomníte,

\VS{19}Že jsem pět chlebů lámal mezi pět tisíců? A kolik jste plných košů drobtů sebrali? Řekli jemu: Dvanácte.

\VS{20}A když také sedm chlebů lámal jsem mezi čtyři tisíce, kolik jste plných košů drobtů vzali? I řkou jemu: Sedm.

\VS{21}I řekl jim: Kterakž tedy ještě nerozumíte?

\VS{22}I přišel do Betsaidy, a přivedli k němu slepého, prosíce ho, aby se ho dotekl.

\VS{23}I ujav slepého za ruku, vyvedl jej ven z městečka, a plinuv na oči jeho a vloživ na něj ruce, otázal se ho, viděl-li by co.

\VS{24}A on pohleděv, řekl: Znamenám lidi; nebo vidím, že chodí jako stromové.

\VS{25}Potom opět vložil ruce na oči jeho, a kázal mu hleděti. I uzdraven jest, takže i zdaleka jasně viděl všecky.

\VS{26}I odeslal jej do domu jeho, řka: Aniž do toho městečka choď, aniž komu z městečka co o tom prav.

\VS{27}Tedy vyšel Ježíš a učedlníci jeho do městeček Cesaree Filipovy. A na cestě tázal se učedlníků svých, řka jim: Kým mne praví býti lidé?

\VS{28}Kteřížto odpověděli: Janem Křtitelem, a jiní Eliášem, jiní pak jedním z proroků.

\VS{29}Tedy on řekl jim: Vy pak kým mne býti pravíte? Odpověděv Petr, řekl jemu: Ty jsi Kristus.

\VS{30}I přikázal jim, aby toho o něm žádnému nepravili.

\VS{31}I počal učiti je, že Syn člověka musí mnoho trpěti, a potupen býti od starších a předních kněží a zákoníků, a zabit býti, a ve třech dnech z mrtvých vstáti.

\VS{32}Zjevně to slovo mluvil. A chytiv jej Petr, počal mu domlouvati.

\VS{33}Kterýžto obrátiv se a pohleděv na učedlníky své, přimluvil Petrovi, řka: Jdiž za mnou, satane; nebo nechápáš, co jest Božího, ale co lidského.

\VS{34}A svolav zástup s učedlníky svými, řekl jim: Chce-li kdo za mnou přijíti, zapři sebe sám, a vezmi kříž svůj, a následujž mne.

\VS{35}Nebo chtěl-li by kdo duši svou zachovati, ztratíť ji; pakli by kdo ztratil duši svou pro mne a pro evangelium, tenť ji zachová.

\VS{36}Nebo co prospěje člověku, by všecken svět získal, a své duši škodu učinil?

\VS{37}Aneb jakou dá člověk odměnu za duši svou?

\VS{38}Nebo kdož by se koli za mne styděl a za má slova v tomto pokolení cizoložném a hříšném, i Syn člověka styděti se bude za něj, když přijde v slávě Otce svého s anděly svatými.




\par }\Chap{9}{\PP \VerseOne{1}I pravil jim: Amen pravím vám, žeť jsou někteří z stojících tuto, kteříž neokusí smrti, až i uzří království Boží přicházející v moci.

\VS{2}A po šesti dnech pojal Ježíš Petra a Jakuba a Jana, i uvedl je na horu vysokou soukromí samy, a proměnil se před nimi.

\VS{3}A učiněno jest roucho jeho stkvoucí a bílé velmi jako sníh, ješto tak bílého žádný bělič na zemi učiniti nemůže.

\VS{4}I uzřeli Eliáše s Mojžíšem, ani s Ježíšem mluví.

\VS{5}A odpověděv Petr, řekl k Ježíšovi: Mistře, dobréť jest nám tuto býti. Protož udělejme tři stánky, tobě jeden, Mojžíšovi jeden a Eliášovi jeden.

\VS{6}Nebo nevěděl, co mluví; byli zajisté přestrašeni.

\VS{7}I stal se oblak zastěňující je, a přišel hlas z oblaku, řkoucí: Tentoť jest ten Syn můj milý, jeho poslouchejte.

\VS{8}A hned obezřevše se, žádného víc neviděli než samého Ježíše s sebou.

\VS{9}A když sstupovali s hory, přikázal jim, aby toho žádnému nevypravovali, co viděli, než až Syn člověka z mrtvých vstane.

\VS{10}I zachovali tu věc u sebe, tížíce mezi sebou, co by to bylo z mrtvých vstáti?

\VS{11}I otázali se ho, řkouce: Což pak zákoníci praví, že Eliáš musí přijíti prve?

\VS{12}On pak odpověděv, řekl jim: Eliáš přijda nejprve, napraví všecky věci, a jakož psáno jest o Synu člověka, že má mnoho trpěti a za nic položen býti.

\VS{13}Ale pravím vám, že Eliáš již přišel, a učinili mu, což jsou chtěli, jakož psáno jest o něm.

\VS{14}Tedy přišed k učedlníkům, uzřel zástup veliký okolo nich a zákoníky, an se hádají s nimi.

\VS{15}A hned všecken zástup uzřev jej, ulekli se; a sběhše se, přivítali ho.

\VS{16}I otázal se zákoníků: Co se hádáte spolu?

\VS{17}A odpovídaje jeden z zástupu, řekl: Mistře, přivedl jsem syna svého k tobě, kterýž má ducha němého.

\VS{18}Ten kdyžkoli jej pochopí, lomcuje jím, a on se sliní, a škřipí zubami, a svadne. I řekl jsem učedlníkům tvým, aby jej vyvrhli, a nemohli.

\VS{19}A on odpovídaje jemu, řekl: Ó národe nevěrný! Ale dokudž s vámi budu? A dokudž vás trpěti budu? Přiveďte jej ke mně.

\VS{20}I přivedli ho k němu. A jakž jej uzřel, hned jím duch lomcoval; a padna na zemi, válel se a slinil.

\VS{21}I otázal se otce jeho: Dávno-li se jemu to stalo? A on řekl: Hned od dětinství.

\VS{22}A často jím metal i na oheň i do vody, aby jej zahubil. Ale můžeš-li co, spomoz nám, slituje se nad námi.

\VS{23}A Ježíš řekl jemu: Můžeš-li tomu věřiti; všeckoť jest možné věřícímu.

\VS{24}A ihned zvolav otec mládence toho s slzami, řekl: Věřím, Pane, spomoz nedověře mé.

\VS{25}Uzřev pak Ježíš, že se zástup sbíhá, přimluvil duchu tomu nečistému, řka jemu: Hluchý a němý duše, já tobě přikazuji, vyjdi z něho, a nevcházej více do něho.

\VS{26}Tedy křiče a velmi jím lomcuje, vyšel z něho. I učiněn jest člověk ten jako mrtvý, takže mnozí pravili, že umřel.

\VS{27}Ale Ježíš ujav jej za ruku, pozdvihl ho, a on vstal.

\VS{28}A když všel do domu, učedlníci jeho otázali ho soukromí: Pročež jsme my ho nemohli vyvrci?

\VS{29}I řekl jim: Toto pokolení nijakž nemůž vyhnáno býti, jediné modlitbou a postem.

\VS{30}A jdouce odtud, šli skrze Galilei, a nechtěl, aby kdo o tom věděl.

\VS{31}Nebo učil učedlníky své a pravil jim: Že Syn člověka dán bude v ruce lidské, a zamordujíť jej, ale zamordován jsa, třetí den z mrtvých vstane.

\VS{32}Oni pak nesrozuměli tomu povědění, a ostýchali se ho otázati.

\VS{33}I přišel do Kafarnaum, a v domě byv, otázal se jich: Co jste na cestě mezi sebou rozjímali?

\VS{34}A oni mlčeli. Nebo hádali se byli na cestě mezi sebou, kdo by z nich byl větší.

\VS{35}A posadiv se, zavolal dvanácti, a dí jim: Chce-li kdo první býti, budeť všech nejposlednější a všech služebník.

\VS{36}A vzav pacholátko, postavil je uprostřed nich, a vzav je na lokty své, řekl jim:

\VS{37}Kdož by koli jedno z takových dítek přijal ve jménu mém, mneť přijímá; a kdož by mne koli přijal, ne mneť přijímá, ale toho, kterýž mne poslal.

\VS{38}I odpověděl mu Jan, řka: Mistře, viděli jsme tam jednoho, an ve jménu tvém ďábly vymítá, kterýž nechodí s námi; i bránili jsme mu, protože s námi nechodí.

\VS{39}Ježíš pak řekl: Nebraňtež mu. Nebť není žádného, kterýž by divy činil ve jménu mém, ať by mohl snadně zle mluviti o mně.

\VS{40}Nebo kdož není proti nám, s námiť jest.

\VS{41}Kdož by koli zajisté dal vám píti číši vody ve jménu mém, protože jste Kristovi, amen pravím vám, neztratíť nikoli odplaty své.

\VS{42}A kdožť by koli pohoršil jednoho z těchto maličkých, věřících ve mne, mnohem by lépe mu bylo, aby byl zavěšen na hrdlo jeho žernov mlýnský a vržen byl do moře.

\VS{43}A horšila-li by tě ruka tvá, utni ji. Lépeť jest tobě bezrukému vjíti do života, raději nežli obě ruce majícímu jíti do pekla, v oheň neuhasitelný,

\VS{44}Kdež červ jejich neumírá a oheň nehasne.

\VS{45}A pakli noha tvá horšila by tě, utniž ji. Lépeť jest tobě kulhavému vjíti do života, nežli obě noze majícímu uvrženu býti do pekla, v oheň neuhasitelný,

\VS{46}Kdežto červ jejich neumírá a oheň nehasne.

\VS{47}Pakli by tě oko tvé horšilo, vylup je. Lépeť jest tobě jednookému vjíti do království Božího, nežli obě oči majícímu uvrženu býti do ohně pekelného,

\VS{48}Kdežto červ jejich neumírá a oheň nehasne.

\VS{49}Nebo každý člověk ohněm bude solen, a všeliká obět solí bude osolena.

\VS{50}Dobráť jest sůl. Pakli sůl bude neslaná, čím ji osolíte? Mějte sůl v sobě sami, a pokoj mějte mezi sebou.




\par }\Chap{10}{\PP \VerseOne{1}A vstav odtud, přišel do končin Judských skrze krajinu za Jordánem ležící. I sešli se k němu zase zástupové, a jakž obyčej měl, opět je učil.

\VS{2}Tedy přistoupivše farizeové, otázali se ho: Sluší-li muži ženu propustiti? pokoušejíce ho.

\VS{3}On pak odpovídaje, řekl jim: Co vám přikázal Mojžíš?

\VS{4}Kteřížto řekli: Mojžíš dopustil lístek zapuzení napsati a propustiti.

\VS{5}I odpověděv Ježíš, řekl jim: Pro tvrdost srdce vašeho napsal vám Mojžíš to přikázání.

\VS{6}Ale od počátku stvoření muže a ženu učinil je Bůh.

\VS{7}Protoť opustí člověk otce svého i matku, a přídržeti se bude ženy své.

\VS{8}I budou dva jedno tělo. A tak již nejsou dva, ale jedno tělo.

\VS{9}Protož což Bůh spojil, člověk nerozlučuj.

\VS{10}A v domu opět učedlníci jeho otázali se ho o též věci.

\VS{11}I dí jim: Kdož by koli propustil manželku svou a jinou pojal, cizoloží a hřeší proti ní.

\VS{12}A jestliže by žena propustila muže svého a za jiného se vdala, cizoloží.

\VS{13}Tedy přinášeli k němu dítky, aby se jich dotýkal. Ale učedlníci přimlouvali těm, kteříž je nesli.

\VS{14}To viděv Ježíš, nelibě to nesl, a řekl jim: Nechtež dítek jíti ke mně a nebraňtež jim, nebo takovýchť jest království Boží.

\VS{15}Amen pravím vám: Kdož by koli nepřijal království Božího jako dítě, nikoliť do něho nevejde.

\VS{16}A bera je na lokty své a vzkládaje na ně ruce, požehnání jim dával.

\VS{17}Potom když vyšel na cestu, přiběhl jeden, a poklekna před ním, otázal se ho, řka: Mistře dobrý, co učiním, abych života věčného dědičně došel?

\VS{18}I řekl mu Ježíš: Co mne nazýváš dobrým? Žádný není dobrý, než sám toliko Bůh.

\VS{19}Přikázání umíš: Nezcizoložíš, nezabiješ, neukradneš, nevydáš falešného svědectví, neoklamáš, cti otce svého i matku.

\VS{20}A on odpověděv, řekl jemu: Mistře, toho všeho jsem ostříhal od své mladosti.

\VS{21}Tedy Ježíš pohleděv na něj, zamiloval ho, a řekl mu: Jednohoť se nedostává. Jdi, a cožkoli máš, prodej, a dej chudým, a budeš míti poklad v nebi; a pojď, následuj mne, vezma kříž svůj.

\VS{22}On pak zarmoutiv se pro to slovo, odšel, truchliv jsa; nebo měl mnohá zboží.

\VS{23}A pohleděv vůkol Ježíš, dí učedlníkům svým: Aj jak nesnadně ti, jenž statky mají, vejdou do království Božího.

\VS{24}Tedy učedlníci užasli se nad řečmi jeho. Ježíš pak zase odpověděv, dí jim: Synáčkové, kterak nesnadné jest doufajícím v statek do království Božího vjíti.

\VS{25}Snáze jest velbloudu skrze jehelní ucho projíti, nežli bohatému vjíti do království Božího.

\VS{26}Oni pak více se děsili, řkouce mezi sebou: I kdož může spasen býti?

\VS{27}A pohleděv na ně Ježíš, dí: U lidíť jest nemožné, ale ne u Boha; nebo u Boha všecko možné jest.

\VS{28}I počal Petr mluviti k němu: Aj, my opustili jsme všecko a šli jsme za tebou.

\VS{29}Odpověděv pak Ježíš, řekl: Amen pravím vám, žádného není, ješto by opustil dům, neb bratří, nebo sestry, neb otce, nebo matku, nebo manželku, nebo syny, nebo rolí pro mne a pro evangelium,

\VS{30}Aby nevzal stokrát tolik nyní v času tomto domů a bratrů a sestr a matek a synů a rolí s protivenstvím, a v budoucím věku život věčný.

\VS{31}Mnozíť zajisté byvše první, budou poslední, a poslední první.

\VS{32}Byli pak na cestě, jdouce do Jeruzaléma, a Ježíš šel napřed. I byli předěšeni, a jdouce za ním, báli se. Tedy pojav Ježíš opět dvanácte, počal jim praviti, co se jemu má státi,

\VS{33}Řka: Aj, vstupujeme do Jeruzaléma, a Syn člověka vydán bude předním kněžím a zákoníkům, i odsoudí jej na smrt, a vydadí jej pohanům.

\VS{34}Kteřížto posmívati se budou jemu, a ubičují ho, a uplijí a zabijí jej, ale třetího dne z mrtvých vstane.

\VS{35}Tedy přistoupili k němu Jakub a Jan, synové Zebedeovi, řkouce: Mistře, chceme, zač bychom koli prosili tebe, abys učinil nám.

\VS{36}On pak řekl jim: Co chcete, abych vám učinil?

\VS{37}I řekli jemu: Dej nám, abychom jeden na pravici tvé a druhý na levici tvé seděli v slávě tvé.

\VS{38}Ježíš pak řekl jim: Nevíte, zač prosíte. Můžete-li píti kalich, kterýž já piji, a křtíti se křtem, kterýmž já se křtím?

\VS{39}A oni řekli jemu: Můžeme. A Ježíš řekl jim: Kalich zajisté, kterýž já piji, píti budete, a křtem, kterýmž já se křtím, křtěni budete,

\VS{40}Ale seděti na pravici mé, nebo na levici mé, neníť má věc dáti vám, ale dánoť bude, kterýmž připraveno jest.

\VS{41}A uslyšavše to jiných deset, počali se hněvati na Jakuba a na Jana.

\VS{42}Ale Ježíš povolav jich, řekl jim: Víte, že ti, kteříž sobě zalibují vládnouti nad národy, panujíť nad nimi; a kteříž velicí u nich jsou, moc provozují nad nimi.

\VS{43}Ne takť bude mezi vámi. Ale kdožkoli chtěl by mezi vámi býti veliký, budiž váš služebník.

\VS{44}A kdožkoli z vás chtěl by býti přední, budiž služebník všech.

\VS{45}Nebo i Syn člověka nepřišel, aby mu sloužili, ale aby on sloužil, a aby dal duši svou na vykoupení za mnohé.

\VS{46}Tedy přišli do Jericho, a když vycházel on z Jericha, i učedlníci jeho a zástup mnohý, Timeův syn, Bartimeus slepý, seděl podle cesty, žebře.

\VS{47}A když uslyšel, že by to byl Ježíš Nazaretský, počal volati a říci: Ježíši, synu Davidův, smiluj se nade mnou.

\VS{48}I přimlouvali mu mnozí, aby mlčel. Ale on mnohem více volal: Synu Davidův, smiluj se nade mnou.

\VS{49}Tedy zastaviv se Ježíš, kázal ho zavolati. I zavolali toho slepého, řkouce jemu: Dobré mysli buď, vstaň, volá tě.

\VS{50}On pak povrh plášť svůj, a zchopiv se, šel k Ježíšovi.

\VS{51}I odpověděv Ježíš, dí jemu: Co chceš, ať učiním? A slepý řekl jemu: Mistře, ať vidím.

\VS{52}Tedy Ježíš řekl mu: Jdi, víra tvá tě uzdravila. A on hned prohlédl, a šel cestou za Ježíšem.




\par }\Chap{11}{\PP \VerseOne{1}A když se přiblížili k Jeruzalému a Betfagi i Betany při hoře Olivetské, poslal dva z učedlníků svých,

\VS{2}A řekl jim: Jděte do hrádku, kterýž proti vám jest, a hned vejdouce tam, naleznete oslátko přivázané, na kterémž ještě nižádný z lidí neseděl. Odvížíce, přiveďte ke mně.

\VS{3}A řekl-liť by vám kdo: Co to činíte? rcete: Že ho Pán potřebuje. A hned je propustí sem.

\VS{4}I odešli, a nalezli oslátko přivázané vně u dveří na rozcestí. I odvázali je.

\VS{5}Tedy někteří z těch, kteříž tu stáli, řekli jim: Co činíte, odvazujíce oslátko?

\VS{6}Oni pak řekli jim, jakož byl přikázal Ježíš. I nechali jich.

\VS{7}Protož přivedli oslátko k Ježíšovi, a vložili na ně roucha svá. I vsedl na ně.

\VS{8}Mnozí pak stlali roucha svá na cestě, a jiní ratolesti sekali z stromů, a metali na cestu.

\VS{9}A kteříž napřed šli, i ti, kteříž za ním šli, volali, řkouce: Spas nás. Požehnaný, jenž se béře ve jménu Páně.

\VS{10}Požehnané, kteréž jest přišlo ve jménu Páně, království otce našeho Davida! Spas nás na výsostech.

\VS{11}I všel do Jeruzaléma Ježíš, i do chrámu. A spatřiv tu všecko, když již byla večerní hodina, vyšel do Betany se dvanácti.

\VS{12}A druhého dne, když vycházel z Betany, zlačněl.

\VS{13}A uzřev zdaleka fík, an má listí, šel, zda by co nalezl na něm. A když přišel k němu, nic nenalezl kromě listí; nebo nebyl čas fíků.

\VS{14}Tedy odpověděv Ježíš, řekl jemu: Již více na věky nižádný z tebe ovoce nejez. A slyšeli to učedlníci jeho.

\VS{15}I přišli do Jeruzaléma. A všed Ježíš do chrámu, počal vymítati ty, jenž prodávali a kupovali v chrámě, a stoly penězoměnců a stolice prodávajících holuby převracel.

\VS{16}A nedopustil, aby kdo jakou nádobu nesl skrze chrám.

\VS{17}I učil je, řka jim: Zdaliž není psáno, že dům můj dům modlitby slouti bude u všech národů? Vy pak učinili jste jej peleší lotrů.

\VS{18}Slyšeli pak to zákoníci i přední kněží, a hledali, kterak by jej zahubili; nebo se ho báli, protože všecken zástup divil se učení jeho.

\VS{19}A když byl večer, vyšel Ježíš z města.

\VS{20}A učedlníci ráno jdouce, uzřeli fík, an usechl hned z kořene.

\VS{21}Tedy zpomenuv Petr, řekl jemu: Mistře, aj fík, kterémuž jsi zlořečil, usechl.

\VS{22}I odpověděv Ježíš, řekl jim: Mějte víru Boží.

\VS{23}Nebo amen pravím vám, že kdož by koli řekl hoře této: Zdvihni se a vrz sebou do moře, a nepochyboval by v srdci svém, ale věřil by, že se stane, cožkoli dí, budeť jemu tak, což by koli řekl.

\VS{24}Protož pravím vám: Začež byste koli, modléce se, prosili, věřte, že vezmete, a staneť se vám.

\VS{25}A když se postavíte k modlení, odpouštějte, máte-li co proti komu, aby i Otec váš nebeský odpustil vám hříchy vaše.

\VS{26}Nebo jestliže vy neodpustíte, ani Otec váš, kterýž v nebesích jest, odpustí vám hříchů vašich.

\VS{27}I přišli zase do Jeruzaléma. A když on chodil v chrámě, přistoupili k němu přední kněží a zákoníci a starší.

\VS{28}I řekli jemu: Jakou mocí to činíš? A kdo jest tobě dal tu moc, abys tyto věci činil?

\VS{29}Tedy odpovídaje Ježíš, řekl jim: Otížiť se i já vás na jednu věc. Odpovězte mi, a povím vám, jakou mocí to činím.

\VS{30}Křest Janův s nebe-li byl, čili z lidí? Odpovězte mi.

\VS{31}I rozvažovali to sami mezi sebou, řkouce: Díme-li: S nebe, díť nám: Pročež jste tedy neuvěřili jemu?

\VS{32}Pakli díme: Z lidí, bojíme se lidu. Nebo všickni o Janovi smyslili, že jest právě byl prorok.

\VS{33}I odpověděvše, řekli Ježíšovi: Nevíme. A Ježíš odpovídaje, řekl jim: Aniž já vám povím, jakou mocí to činím.




\par }\Chap{12}{\PP \VerseOne{1}Tedy počal jim mluviti v podobenstvích: Vinici štípil jeden člověk, a opletl ji plotem, a vkopal pres, a ustavěl věži, a najal ji vinařům, i odšel na cestu.

\VS{2}A v čas užitků poslal k vinařům služebníka, aby od vinařů vzal ovoce z vinice.

\VS{3}Oni pak javše jej, zmrskali ho a odeslali prázdného.

\VS{4}I poslal k nim zase jiného služebníka. I toho též kamenovavše, ranili v hlavu a odeslali zohaveného.

\VS{5}I poslal opět jiného. I toho zabili, a mnoho jiných, z nichž některé zmrskali a jiné zmordovali.

\VS{6}Ještě pak maje jediného syna nejmilejšího, i toho poslal k nim naposledy, řka: Ostýchati se budou syna mého.

\VS{7}Ale vinaři řekli jedni k druhým: Tentoť jest dědic; pojďte, zabijme jej, a budeť naše dědictví.

\VS{8}Tedy javše jej, zabili ho a vyvrhli ven z vinice.

\VS{9}Což tedy učiní pán vinice? Přijde, a zatratí vinaře ty, a dá vinici jiným.

\VS{10}Zdaliž jste písma toho nečtli? Kámen, kterýž zavrhli dělníci, ten učiněn jest hlavou úhlovou.

\VS{11}Ode Pána stalo se toto, a jest divné před očima našima.

\VS{12}I hledali ho jíti, ale báli se zástupu; nebo poznali, že podobenství to proti nim pověděl. A nechavše ho, odešli pryč.

\VS{13}Potom poslali k němu některé z farizeů a herodiánů, aby jej polapili v řeči.

\VS{14}Kteřížto přišedše, řekli jemu: Mistře, víme, že jsi pravdomluvný, a nedbáš na žádného; nebo nepatříš na osobu lidskou, ale v pravdě cestě Boží učíš. Sluší-li daň dávati císaři, čili nic? Dáme-liž, čili nedáme?

\VS{15}On pak znaje pokrytství jejich, řekl jim: Co mne pokoušíte? Přineste mi peníz, ať pohledím.

\VS{16}A oni podali mu. Tedy řekl jim: Èí jest tento obraz a nápis? A oni řekli mu: Císařův.

\VS{17}I odpověděv Ježíš, řekl jim: Dávejtež tedy, což jest císařova, císaři, a což jest Božího, Bohu. I podivili se tomu.

\VS{18}Potom přišli k němu saduceové, kteříž praví, že není z mrtvých vstání. I otázali se ho, řkouce:

\VS{19}Mistře, Mojžíš nám napsal: Kdyby čí bratr umřel, a ostavil po sobě manželku, a synů by neměl, aby bratr jeho pojal manželku jeho a vzbudil símě bratru svému.

\VS{20}I bylo sedm bratrů. A první pojav ženu, umřel, neostaviv semene.

\VS{21}A druhý pojav ji, také umřel, a aniž ten ostavil semene. A třetí tolikéž.

\VS{22}A tak ji pojalo všech sedm, a nezůstavili po sobě semene. Nejposléze pak po všech umřela i žena.

\VS{23}Protož při vzkříšení, když z mrtvých vstanou, čí z těch bude manželka? Neb jich sedm mělo ji za manželku.

\VS{24}A odpovídaje Ježíš, řekl jim: Zdaliž ne proto bloudíte, že neznáte Písem ani moci Boží?

\VS{25}Nebo když vstanou z mrtvých, nebudou se ženiti ani vdávati, ale budou jako andělé nebeští.

\VS{26}O mrtvých pak, že mají vstáti, zdaliž jste nečtli v knihách Mojžíšových, kterak ve kři promluvil k němu Bůh, řka: Já jsem Bůh Abrahamův a Bůh Izákův a Bůh Jákobův?

\VS{27}Neníť Bůh mrtvých, ale Bůh živých. Protož vy velmi bloudíte.

\VS{28}Tedy přistoupil k němu jeden z zákoníků, slyšev je hádající se, a vida, že jim dobře odpověděl, otázal se ho, které by bylo přikázání první ze všech.

\VS{29}A Ježíš odpověděl jemu, že první ze všech přikázání jest: Slyš, Izraeli, Pán Bůh náš Pán jeden jest.

\VS{30}Protož milovati budeš Pána Boha svého ze všeho srdce svého, a ze vší duše své, a ze vší mysli své, i ze všech mocí svých. To jest první přikázání.

\VS{31}Druhé pak jest podobné tomu: Milovati budeš bližního svého jako sebe samého. Většího přikázání jiného nad tato není.

\VS{32}I řekl jemu ten zákoník: Mistře, dobře jsi vpravdě pověděl. Nebo jeden jest Bůh, a není jiného kromě něho;

\VS{33}A milovati ho ze všeho srdce, a ze vší mysli, a ze vší duše, i ze všech mocí, a milovati bližního jako sebe samého, toť jest větší nade všecky zápalné i vítězné oběti.

\VS{34}A viděv Ježíš, že by moudře odpověděl, dí jemu: Nejsi daleko od království Božího. A žádný více neodvážil se ho o nic tázati.

\VS{35}I odpovídaje Ježíš, řekl, uče v chrámě: Kterak praví zákoníci, že Kristus jest syn Davidův?

\VS{36}Nebo David praví v Duchu svatém: Řekl Pán Pánu mému: Seď na pravici mé, ažť i položím nepřátely tvé podnože noh tvých.

\VS{37}Poněvadž sám David nazývá jej Pánem, kterakž syn jeho jest? A mnohý zástup rád ho poslouchal.

\VS{38}I mluvil jim v učení svém: Varujte se zákoníků, kteříž rádi v krásném rouše chodí, a chtějí pozdravováni býti na trhu,

\VS{39}A na předních stolicích seděti v školách, a přední místa míti na večeřech,

\VS{40}Kteřížto zžírají domy vdovské pod zámyslem dlouhých modliteb. Tiť vezmou soud těžší.

\VS{41}A posadiv se Ježíš proti pokladnici, díval se, kterak zástup metal peníze do pokladnice. A mnozí bohatí metali mnoho.

\VS{42}A přišedši jedna chudá vdova, i vrhla dva šarty, jenž jest čtvrtá částka peníze tehdejšího.

\VS{43}I svolav učedlníky své, dí jim: Amen pravím vám, že tato chudá vdova více uvrhla, než tito všickni, kteříž metali do pokladnice.

\VS{44}Nebo všickni z toho, což jim zbývalo, metali, ale tato z své chudoby, všecko, což měla, uvrhla, všecku živnost svou.




\par }\Chap{13}{\PP \VerseOne{1}A když vycházel z chrámu, dí jemu jeden z učedlníků jeho: Mistře, pohleď, kteraké kamení a jaké jest toto stavení!

\VS{2}Tedy Ježíš odpovídaje, řekl jemu: Vidíš toto tak veliké stavení? Nebudeť ostaven kámen na kameni, kterýž by nebyl zbořen.

\VS{3}A když se posadil na hoře Olivetské proti chrámu, otázali se jeho obzvláštně Petr, Jakub a Jan a Ondřej, řkouce:

\VS{4}Pověz nám, kdy to bude? A které znamení, když se toto všecko bude plniti?

\VS{5}Ježíš pak odpovídaje jim, počal praviti: Vizte, aby vás někdo nesvedl.

\VS{6}Neboť mnozí přijdou ve jménu mém, řkouce: Já jsem Kristus, a mnohéť svedou.

\VS{7}Když pak uslyšíte boje a pověst o válkách, nestrachujte se; nebo musí to býti, ale ne ihned konec.

\VS{8}Povstaneť zajisté národ proti národu a království proti království, a bude zemětřesení po místech, a hladové i bouřky.

\VS{9}A toť budou počátkové bolesti. Vy pak šetřte se. Nebo vydávati vás budou na sněmy a do shromáždění; budete biti, a před vladaři a králi stanete pro mne, na svědectví jim.

\VS{10}Ale ve všech národech nejprv musí býti kázáno evangelium.

\VS{11}Když pak vás povedou vyzrazujíce, nestarejte se, co byste mluvili, aniž o to pečlivě přemyšlujte, ale což vám bude dáno v tu hodinu, to mluvte; nebo nejste vy, jenž mluvíte, ale Duch svatý.

\VS{12}Vydáť pak bratr bratra na smrt a otec syna, a povstanou děti proti rodičům, a budou je mordovati.

\VS{13}A budete v nenávisti všechněm pro jméno mé. Ale kdož setrvá až do konce, tenť spasen bude.

\VS{14}Když pak uzříte ohavnost zpuštění, o kteréž povědíno jest skrze Daniele proroka, ana stojí, kdež by státi neměla, (kdo čte, rozuměj,) tehdáž ti, kdož jsou v Židovstvu, ať utekou na hory.

\VS{15}A kdož na střeše jest, nesstupuj do domu, ani vcházej, aby co vzal z domu svého.

\VS{16}A kdo na poli, nevracuj se zase, aby vzal roucho své.

\VS{17}Běda pak těhotným a těm, kteréž krmí v těch dnech.

\VS{18}Protož modlte se, aby utíkání vaše nebylo v zimě.

\VS{19}Neboť budou ti dnové plní takového soužení, jakéhož nebylo od počátku stvoření, kteréž Bůh stvořil, až dosavad, aniž potom bude.

\VS{20}A byť neukrátil Pán těch dnů, nebyl by spasen žádný člověk. Ale pro vyvolené, kteréž vyvolil, ukrátil těch dnů.

\VS{21}A tehdáž řekl-li by vám kdo: Aj teď jest Kristus, aneb, aj tamto, nevěřte.

\VS{22}Neboť povstanou falešní Kristové a falešní proroci, a budou činiti divy a zázraky k svedení, by možné bylo, také i vyvolených.

\VS{23}Vy pak šetřte se. Aj, předpověděl jsem vám všecko.

\VS{24}V těch pak dnech, po soužení tom, slunce se zatmí a měsíc nedá světla svého.

\VS{25}A hvězdy nebeské budou padati, a moci, které jsou na nebi, pohnou se.

\VS{26}A tehdážť uzří Syna člověka, an se béře v oblacích s mocí velikou a s slavou.

\VS{27}I tehdyť pošle anděly své, a shromáždí vyvolené své ode čtyř větrů, od končin země až do končin nebe.

\VS{28}Od fíku pak učte se podobenství: Když již ratolest jeho odmladne a vypučí se listí, znáte, že blízko jest léto.

\VS{29}Takž i vy, když uzříte, ano se tyto věci dějí, vězte, že blízko jest a ve dveřích království Boží.

\VS{30}Amen pravím vám, žeť nepomine pokolení toto, až se tyto všecky věci stanou.

\VS{31}Nebe a země pominou, ale slova má nepominou.

\VS{32}Ale o tom dni a hodině žádný neví, ani andělé, jenž jsou v nebesích, ani Syn, jediné sám Otec.

\VS{33}Vizte, bděte a modlte se; nebo nevíte, kdy bude ten čas.

\VS{34}Syn člověka zajisté jest jako člověk, kterýž daleko odšel, opustiv dům svůj, a poručiv služebníkům svým vladařství, a jednomu každému práci jeho, vrátnému přikázal, aby bděl.

\VS{35}Protož bděte; nebo nevíte, kdy Pán domu přijde, u večer-li, čili o půlnoci, čili když kohouti zpívají, čili ráno;

\VS{36}Aby snad přijda v nenadále, nenalezl vás, a vy spíte.

\VS{37}A cožť vám pravím, všechněmť pravím: Bděte.




\par }\Chap{14}{\PP \VerseOne{1}Po dvou pak dnech byl hod beránka a přesnic; i hledali přední kněží a zákoníci, kterak by jej lstivě jmouce, zamordovali.

\VS{2}Ale pravili: Ne v svátek, aby snad nebyl rozbroj v lidu.

\VS{3}A když byl v Betany, v domu Šimona malomocného, a seděl za stolem, přišla žena, mající nádobu alabastrovou masti velmi drahé, z nardového koření. A rozbivši nádobu, vylila ji na hlavu jeho.

\VS{4}I hněvali se někteří mezi sebou, řkouce: I proč ztráta masti této stala se?

\VS{5}Nebo mohlo jest toto prodáno býti dráže než za tři sta peněz, a dáno býti chudým. I škřipěli zubami na ni.

\VS{6}Ale Ježíš řekl: Nechtež jí. Proč ji rmoutíte? Dobrýť jest skutek učinila nade mnou.

\VS{7}Však chudé máte vždycky s sebou, a když budete chtíti, můžete jim dobře činiti, ale mne ne vždy míti budete.

\VS{8}Ona což mohla, to učinila; předešlať jest, aby těla mého pomazala ku pohřebu.

\VS{9}Amen pravím vám: Kdežkoli bude kázáno toto evangelium po všem světě, také i to, což učinila tato, bude vypravováno na památku její.

\VS{10}Tedy Jidáš Iškariotský, jeden ze dvanácti, odšel k předním kněžím, aby ho jim zradil.

\VS{11}Oni pak uslyševše to, zradovali se, a slíbili mu peníze dáti. I hledal, kterak by ho příhodně zradil.

\VS{12}Prvního pak dne přesnic, když velikonoční beránek zabíjín býval, řkou jemu učedlníci jeho: Kde chceš, ať jdouce, připravíme, abys jedl beránka?

\VS{13}I poslal dva z učedlníků svých, a řekl jim: Jděte do města, a potkáť vás člověk dčbán vody nesa. Jdětež za ním.

\VS{14}A kamžkoli vejde, rcete k hospodáři domu toho: Mistrť praví: Kde jest večeřadlo, v němž bych jedl beránka s učedlníky svými?

\VS{15}A on vám ukáže večeřadlo veliké, podlážené a připravené. Tu nám připravte.

\VS{16}I odešli učedlníci jeho, a přišli do města, a nalezli tak, jakož jim byl pověděl. I připravili beránka.

\VS{17}Když pak byl večer, přišel se dvanácti.

\VS{18}A když seděli za stolem a jedli, řekl Ježíš: Amen pravím vám, že jeden z vás mne zradí, kterýž jí se mnou.

\VS{19}A oni počali se rmoutiti a praviti jemu jeden každý obzvláštně: Zdali já jsem? A jiný: Zdali já?

\VS{20}On pak odpověděv, řekl jim: Jeden ze dvanácti, kterýž omáčí se mnou v míse.

\VS{21}Syn zajisté člověka jde, jakož jest psáno o něm, ale běda člověku tomu, skrze něhož Syn člověka bude zrazen. Dobré by bylo jemu, aby se byl nenarodil člověk ten.

\VS{22}A když oni jedli, vzav Ježíš chléb, a dobrořečiv, lámal a dával jim, řka: Vezměte, jezte, to jest tělo mé.

\VS{23}A vzav kalich, a díky učiniv, dal jim. A pili z něho všickni.

\VS{24}I řekl jim: To jest krev má nového Zákona, kteráž se za mnohé vylévá.

\VS{25}Amen pravím vám, žeť již více nebudu píti z plodu vinného kořene, až do onoho dne, když jej píti budu nový v království Božím.

\VS{26}A sezpívavše písničku, vyšli na horu Olivetskou.

\VS{27}Potom řekl jim Ježíš: Všickni vy zhoršíte se nade mnou této noci. Nebo psáno jest: Bíti budu pastýře, a rozprchnou se ovce.

\VS{28}Ale když z mrtvých vstanu, předejduť vás do Galilee.

\VS{29}Tedy Petr řekl jemu: Byť se pak všickni zhoršili, ale já nic.

\VS{30}Řekl jemu Ježíš: Amen pravím tobě, že dnes této noci, prve než kohout po dvakrát zazpívá, třikrát mne zapříš.

\VS{31}On pak mnohem více mluvil: Bychť pak měl s tebou i umříti, nezapřímť tebe. A takž také i všickni mluvili.

\VS{32}I přišli na místo, kterémuž jméno Getsemany. Tedy řekl učedlníkům svým: Seďtež tuto, ažť se pomodlím.

\VS{33}A pojav s sebou Petra a Jakuba a Jana, počal se lekati a velmi teskliv býti.

\VS{34}I dí jim: Smutnáť jest duše má až k smrti. Počekejtež tuto a bděte.

\VS{35}A poodšed maličko, padl na zemi a modlil se, aby, bylo-li by možné, odešla od něho hodina ta.

\VS{36}I řekl: Abba, Otče, všecko jest možné tobě. Přenes kalich tento ode mne, ale však ne, což já chci, ale co ty.

\VS{37}I přišel k učedlníkům a nalezl je, ani spí. I řekl Petrovi: Šimone, spíš? Nemohl-lis jediné hodiny bdíti?

\VS{38}Bděte a modlte se, abyste nevešli v pokušení. Duchť zajisté hotov jest, ale tělo nemocno.

\VS{39}A opět odšed, modlil se, táž slova mluvě.

\VS{40}A navrátiv se, nalezl je, ani opět spí; nebo oči jejich byly obtíženy; aniž věděli, co by jemu odpověděli.

\VS{41}I přišel po třetí, a řekl jim: Spětež již a odpočívejte; dostiť jest. Přišla hodina; aj, Syna člověka zrazují v ruce hříšných.

\VS{42}Vstaňte, pojďme. Aj, kterýž mne zrazuje, blízkoť jest.

\VS{43}A hned, když on ještě mluvil, přišel Jidáš, jenž byl jeden ze dvanácti, a s ním zástup veliký s meči a s kyjmi, poslaných od předních kněží a od zákoníků a starších.

\VS{44}Zrádce pak byl jim dal znamení, řka: Kteréhožkoli políbím, tenť jest, jmětež ho a veďte opatrně.

\VS{45}A přišed, hned přistoupiv k němu, řekl: Mistře, Mistře, a políbil ho.

\VS{46}Tedy oni vztáhli naň ruce své a jali jej.

\VS{47}Jeden pak z těch, kteříž tu okolo stáli, vytrh meč, udeřil služebníka nejvyššího kněze, a uťal jemu ucho.

\VS{48}I odpověděv Ježíš, řekl jim: Jako na lotra vyšli jste s meči a s kyjmi, abyste mne jali?

\VS{49}Na každý den býval jsem u vás, uče v chrámě, a nejali jste mne. Ale toť se děje, aby se naplnila písma.

\VS{50}Tedy učedlníci opustivše jej, všickni utekli.

\VS{51}Jeden pak mládenček šel za ním, odín jsa rouchem lněným po nahém těle. I popadli jej mládenci.

\VS{52}On pak opustiv roucho, nahý utekl od nich.

\VS{53}I přivedli Ježíše k nejvyššímu knězi, a sešli se k němu všickni přední kněží i starší i zákoníci.

\VS{54}Petr pak šel za ním zdaleka až na dvůr nejvyššího kněze; i seděl s služebníky, zhřívaje se u ohně.

\VS{55}Ale nejvyšší kněz i všecka ta rada hledali proti Ježíšovi svědectví, aby jej na smrt vydali, avšak nenalezli.

\VS{56}Nebo ač mnozí křivé svědectví mluvili proti němu, ale svědectví jejich nebyla jednostejná.

\VS{57}Tedy někteří povstavše, křivé svědectví dávali proti němu, řkouce:

\VS{58}My jsme slyšeli tohoto, že řekl: Já zbořím chrám tento rukou udělaný, a ve třech dnech jiný ne rukou udělaný postavím.

\VS{59}Ale ani to jejich svědectví nebylo jednostejné.

\VS{60}Tedy povstav nejvyšší kněz uprostřed, otázal se Ježíše, řka: Neodpovídáš ničehož, což tito na tebe svědčí?

\VS{61}Ale on mlčel, a nic neodpověděl. Opět nejvyšší kněz otázal se ho a řekl jemu: Jsi-liž ty Kristus, Syn Boha Požehnaného?

\VS{62}A Ježíš řekl: Jáť jsem, a uzříte Syna člověka, an sedí na pravici moci Boží, a přichází s oblaky nebeskými.

\VS{63}Tedy nejvyšší kněz roztrh roucho své, řekl: I což ještě potřebujeme svědků?

\VS{64}Slyšeli jste rouhání. Co se vám zdá? Oni pak všickni odsoudili jej, že jest hoden smrti.

\VS{65}I počali někteří naň plvati, a tvář jeho zakrývati, a poličkovati, a říkati jemu: Prorokuj nám. A služebníci kyji jej bili.

\VS{66}A když byl Petr v síni dole, přišla jedna z děveček nejvyššího kněze.

\VS{67}A uzřevši Petra, an se ohřívá, a popatřivši naň, dí: I ty s Ježíšem Nazaretským byl jsi.

\VS{68}Ale on zapřel, řka: Aniž vím, ani rozumím, co ty pravíš. I vyšel ven před síň, a kohout zazpíval.

\VS{69}Tedy děvečka, uzřevši jej opět, počala praviti těm, kteříž tu okolo stáli, že tento z nich jest.

\VS{70}A on opět zapřel. A po malé chvíli opět ti, kteříž tu stáli, řekli Petrovi: Jistě z nich jsi, nebo i Galilejský jsi, i řeč tvá podobná jest.

\VS{71}On pak počal se proklínati a přisahati, pravě: Neznám člověka toho, o němž vy pravíte.

\VS{72}A hned po druhé kohout zazpíval. I rozpomenul se Petr na slovo, kteréž byl řekl jemu Ježíš: Že prve než kohout dvakrát zazpívá, třikrát mne zapříš. A vyšed, plakal.




\par }\Chap{15}{\PP \VerseOne{1}A hned ráno uradivše se přední kněží s staršími a s zákoníky i se vším shromážděním, svázavše Ježíše, vedli jej a dali Pilátovi.

\VS{2}I otázal se ho Pilát: Ty-liž jsi král Židovský? A on odpověděv, řekl jemu: Ty pravíš.

\VS{3}I žalovali na něj přední kněží mnoho. On pak nic neodpovídal.

\VS{4}Tedy Pilát otázal se ho opět, řka: Nic neodpovídáš? Hle, jak mnoho proti tobě svědčí.

\VS{5}Ale Ježíš předce nic neodpověděl, takže se podivil Pilát.

\VS{6}Ve svátek pak propouštíval jim jednoho z vězňů, za kteréhož by prosili.

\VS{7}I byl jeden, kterýž sloul Barabbáš, jenž s svárlivými byl v vězení, kteříž v svadě vraždu byli spáchali.

\VS{8}A zvolav zástup, počal prositi, aby učinil, jakož jim vždycky činíval.

\VS{9}Pilát pak odpověděl jim, řka: Chcete-li, propustím vám krále Židovského?

\VS{10}(Nebo věděl, že jsou jej z závisti vydali přední kněží.)

\VS{11}Ale přední kněží ponukli zástupu, aby jim raději propustil Barabbáše.

\VS{12}A Pilát odpověděv, řekl jim zase: Což pak chcete, ať učiním tomu, kteréhož králem Židovským nazýváte?

\VS{13}A oni opět zvolali: Ukřižuj ho.

\VS{14}A Pilát pravil jim: I což jest zlého učinil? Oni pak více volali: Ukřižuj ho.

\VS{15}Tedy Pilát, chtě lidu dosti učiniti, pustil jim Barabbáše, a dal jim Ježíše ubičovaného, aby byl ukřižován.

\VS{16}Žoldnéři pak uvedli jej vnitř do síně, do radného domu, a svolali všecku sběř.

\VS{17}I oblékli jej v šarlat, a korunu spletše z trní, vložili naň.

\VS{18}I počali ho pozdravovati, řkouce: Zdráv buď, králi Židovský.

\VS{19}A bili hlavu jeho třtinou, a plvali na něj, a sklánějíce kolena, klaněli se jemu.

\VS{20}A když se jemu naposmívali, svlékli s něho šarlat, a oblékli jej v roucho jeho vlastní. I vedli jej, aby ho ukřižovali.

\VS{21}I přinutili nějakého Šimona Cyrenenského, pomíjejícího je, (kterýž šel z pole, otce Alexandrova a Rufova,) aby vzal kříž jeho.

\VS{22}I vedli jej až na místo Golgota, to jest, (vyložil-li by,) popravné místo.

\VS{23}I dávali mu píti víno s mirrou, ale on nepřijal ho.

\VS{24}A ukřižovavše jej, rozdělili roucha jeho, mecíce o ně los, kdo by co vzíti měl.

\VS{25}A byla hodina třetí, když ho ukřižovali.

\VS{26}A byl nápis viny jeho napsán těmi slovy: Král Židovský.

\VS{27}Ukřižovali také s ním dva lotry: jednoho na pravici a druhého na levici jeho.

\VS{28}I naplněno jest písmo, řkoucí: A s nepravými počten jest.

\VS{29}A kteříž tudy chodili mimo něj, rouhali se jemu, potřásajíce hlavami svými, a říkajíce: Hahá, kterýž rušíš chrám Boží, a ve třech dnech jej zase vzděláváš,

\VS{30}Spomoz sobě samému, a sstup s kříže.

\VS{31}Též i přední kněží posmívajíce se, jeden k druhému s zákoníky pravili: Jinýmť jest pomáhal, sám sobě pomoci nemůže.

\VS{32}Kristus král Izraelský, nechažť nyní sstoupí s kříže, ať uzříme a uvěříme. A i ti, kteříž s ním ukřižováni byli, útržku mu činili.

\VS{33}A když byla hodina šestá, stala se tma po vší zemi až do hodiny deváté.

\VS{34}A v hodinu devátou zvolal Ježíš hlasem velikým, řka: Elói, Elói, lama zabachtani? jenž se vykládá: Bože můj, Bože můj, pročs mne opustil?

\VS{35}A někteří z okolo stojících, slyševše to, pravili: Hle, Eliáše volá.

\VS{36}A běžev jeden, naplnil houbu octem a vloživ na tresť, dával jemu píti, řka: Ponechte, uzříme, přijde-li Eliáš, aby jej složil.

\VS{37}Ježíš pak zvolav hlasem velikým, pustil duši.

\VS{38}A opona v chrámě roztrhla se na dvé, od vrchu až dolů.

\VS{39}Viděv pak to centurio, kterýž naproti stál, že tak volaje, vypustil duši, řekl: Jistě člověk tento Syn Boží byl.

\VS{40}Byly pak tu i ženy, zdaleka se dívajíce, mezi nimiž byla Maria Magdaléna, a Maria Jakuba menšího, a Jozesova mátě, a Salome.

\VS{41}Kteréž, když ještě byl v Galilei, chodily za ním a posluhovaly jemu, i jiné mnohé, kteréž byly s ním vstoupily do Jeruzaléma.

\VS{42}A když již byl večer, (že byl den připravování, to jest před sobotou,)

\VS{43}Přišed Jozef z Arimatie, počestná osoba úřadná, kterýž také očekával království Božího, směle všel ku Pilátovi a prosil za tělo Ježíšovo.

\VS{44}Pilát pak podivil se, již-li by umřel. A povolav centuriona, otázal se ho, dávno-li je umřel.

\VS{45}A zvěděv od centuriona, dal tělo Jozefovi.

\VS{46}A Jozef koupiv plátna, a složiv ho s kříže, obvinul v plátno, i položil do hrobu, kterýž byl vytesán z skály, a přivalil kámen ke dveřům hrobovým.

\VS{47}Ale Maria Magdaléna a Maria Jozesova dívaly se, kde by byl položen.




\par }\Chap{16}{\PP \VerseOne{1}A když pominula sobota, Maria Magdaléna a Maria Jakubova a Salome nakoupily vonných věcí, aby přijdouce, pomazaly Ježíše.

\VS{2}A velmi ráno vyšedše první den po sobotě, přišly k hrobu, an již slunce vzešlo.

\VS{3}I pravily vespolek: Kdo nám odvalí kámen ode dveří hrobových?

\VS{4}(A vzhlédše, uzřely odvalený kámen.) Byl zajisté veliký velmi.

\VS{5}A všedše do hrobu, uzřely mládence, an sedí na pravici, oděného rouchem bílým. I ulekly se.

\VS{6}Kterýžto řekl jim: Nebojte se. Ježíše hledáte Nazaretského ukřižovaného. Vstalť jest, neníť ho tuto; aj, místo, kdež jej byli položili.

\VS{7}Ale jděte, povězte učedlníkům jeho i Petrovi, žeť vás předejde do Galilee. Tam jej uzříte, jakož jest pověděl vám.

\VS{8}A ony vyšedše rychle, utekly od hrobu; nebo přišel na ně strach a hrůza. A aniž komu co řekly, nebo se bály.

\VS{9}Vstav pak Ježíš z mrtvých ráno v neděli, ukázal se nejprv Mariji Magdaléně, z nížto byl vyvrhl sedm ďáblů.

\VS{10}Ona pak šedši, zvěstovala těm, kteříž s ním bývali, lkajícím a plačícím.

\VS{11}A oni slyšavše, že by živ byl a vidín od ní, nevěřili.

\VS{12}Potom pak dvěma z nich jdoucím ukázal se v jiné způsobě, když šli přes pole.

\VS{13}A ti šedše, pověděli jiným. Ani těm nevěřili.

\VS{14}Nejposléze sedícím spolu jedenácti ukázal se, a trestal nedověru jejich a tvrdost srdce, že těm, kteříž jej viděli vzkříšeného, nevěřili.

\VS{15}A řekl jim: Jdouce po všem světě, kažte evangelium všemu stvoření.

\VS{16}Kdož uvěří a pokřtí se, spasen bude; kdož pak neuvěří, budeť zatracen.

\VS{17}Znamení pak ti, kteříž uvěří, tato míti budou: Ve jménu mém ďábly budou vymítati, jazyky novými mluviti.

\VS{18}Hady bráti; a jestliže by co jedovatého pili, neuškodíť jim; na nemocné ruce vzkládati budou, a dobře se míti budou.

\VS{19}Když pak jim odmluvil Pán, vzhůru vzat jest do nebe, a sedí na pravici Boží.

\VS{20}A oni šedše, kázali všudy, a Pán jim pomáhal, a slov jejich potvrzoval činěním divů.


\par }