\NormalFont\ShortTitle{Lukáš}

{\MT Lukáš



\par }\ChapOne{1}{\PP \VerseOne{1}Poněvadž mnozí usilovali sepsati pořádně vypravování těch věcí, kteréž jsou u nás jisté,

\VS{2}Jakž jsou nám vydali ti, kteřížto od počátku sami viděli, a služebníci toho Slova byli,

\VS{3}Vidělo se i mně, kterýž jsem toho všeho pravé povědomosti došel, tobě z gruntu o tom pořádně vypsati, výborný Theofile,

\VS{4}Abys zvěděl jistotu těch věcí, jimž jsi vyučován.

\VS{5}Byl za dnů Herodesa krále Judského kněz nějaký, jménem Zachariáš, z třídy Abiášovy, a manželka jeho ze dcer Aronových, a jméno její Alžběta.

\VS{6}Byli pak oba spravedliví před obličejem Božím, chodíce ve všech přikázáních a spravedlnostech Páně bez úhony.

\VS{7}A neměli plodu, protože Alžběta byla neplodná, a oba se byli zstarali ve dnech svých.

\VS{8}I stalo se, když on úřad kněžský konal v pořádku třídy své před Bohem,

\VS{9}Že vedle obyčeje úřadu kněžského los naň přišel, aby položil zápal, vejda do chrámu Páně.

\VS{10}A všecko množství lidu bylo vně, modlíce se v hodinu zápalu.

\VS{11}Tedy ukázal se jemu anděl Páně, stoje na pravé straně oltáře zápalu.

\VS{12}A uzřev jej Zachariáš, zstrašil se, a bázeň připadla na něj.

\VS{13}I řekl jemu anděl: Neboj se, Zachariáši, neboť jest uslyšána modlitba tvá, a Alžběta manželka tvá porodí tobě syna, a nazůveš jméno jeho Jan.

\VS{14}Z čehož budeš míti radost a veselé, a mnozí z jeho narození budou se radovati.

\VS{15}Bude zajisté veliký před obličejem Páně, a vína i nápoje opojného nebudeť píti, a Duchem svatým bude naplněn hned od života matky své.

\VS{16}A mnohé z synů Izraelských obrátí ku Pánu Bohu jejich.

\VS{17}Neboť, on předejde před obličejem jeho v duchu a v moci Eliášově, aby obrátil srdce otců k synům, a nevěřící k opatrnosti spravedlivých, aby tak připravil Pánu lid hotový.

\VS{18}I řekl Zachariáš k andělu: Po čemž to poznám? Nebo já starý jsem, a manželka má zstarala se ve dnech svých.

\VS{19}Odpověděv anděl, řekl jemu: Jáť jsem Gabriel, kterýž stojím před obličejem Božím, a poslán jsem, abych mluvil s tebou, a tyto věci veselé tobě zvěstoval.

\VS{20}A aj, budeš němý, a nebudeš moci mluviti až do toho dne, v kterémž se tyto věci stanou, protože jsi neuvěřil řečem mým, kteréž se naplní časem svým.

\VS{21}Lid pak očekával Zachariáše, a divili se, že on tak prodléval v chrámě.

\VS{22}Vyšed pak, nemohl mluviti k nim. I srozuměli, že vidění viděl v chrámě. Nebo on návěští jim dával, a zůstal němý.

\VS{23}I stalo se, když se vyplnili dnové konání úřadu jeho, odšel do domu svého.

\VS{24}A po těch dnech počala Alžběta manželka jeho, a tajila se za pět měsíců, řkuci:

\VS{25}Že tak mi učinil Pán ve dnech, v nichžto vzezřel, aby odjal mé pohanění mezi lidmi.

\VS{26}V měsíci pak šestém poslán jest anděl Gabriel od Boha do města Galilejského, kterémuž jméno Nazarét,

\VS{27}Ku panně zasnoubené muži, kterémuž jméno bylo Jozef, z domu Davidova, a jméno panny Maria.

\VS{28}I všed k ní anděl, dí: Zdráva milosti došlá, Pán Bůh s tebou, požehnaná ty mezi ženami.

\VS{29}Ona pak uzřevši ho, zarmoutila se nad řečí jeho, a myslila, jaké by to bylo pozdravení.

\VS{30}I řekl jí anděl: Neboj se, Maria, nebo jsi nalezla milost u Boha.

\VS{31}A počneš v životě a porodíš syna, a nazůveš jméno jeho Ježíš.

\VS{32}Tenť bude veliký, a Syn Nejvyššího slouti bude, a dáť jemu Pán Bůh stolici Davida otce jeho.

\VS{33}A kralovati bude v domě Jákobově na věky, a království jeho nebude konce.

\VS{34}I řekla Maria k andělu: Kterak se to stane, poněvadž já muže nepoznávám?

\VS{35}A odpověděv anděl, řekl jí: Duch svatý sstoupí v tě, a moc Nejvyššího zastíní tobě; a protož, což se z tebe svatého narodí, slouti bude Syn Boží.

\VS{36}A aj, Alžběta, příbuzná tvá, i ona počala syna v starosti své, a tento jest jí šestý měsíc, kteráž sloula neplodná.

\VS{37}Neboť nebude nemožné u Boha všeliké slovo.

\VS{38}I řekla Maria: Aj, služebnice Páně, staniž mi se podle slova tvého. I odšel od ní anděl.

\VS{39}Tedy povstavši Maria v těch dnech, odešla na hory s chvátáním do města Judova.

\VS{40}I vešla do domu Zachariášova, a pozdravila Alžběty.

\VS{41}I stalo se, jakž uslyšela pozdravení Marie Alžběta, zplésalo nemluvňátko v životě jejím, a naplněna jest Duchem svatým Alžběta.

\VS{42}I zvolala hlasem velikým a řekla: Požehnaná ty mezi ženami, a požehnaný plod života tvého.

\VS{43}A odkud mi to, aby přišla matka Pána mého ke mně?

\VS{44}Nebo aj, jakž se stal hlas pozdravení tvého v uších mých, zplésalo radostně nemluvňátko v životě mém.

\VS{45}A blahoslavená, kteráž uvěřila, neboť dokonány budou ty věci, kteréž jsou povědíny jí ode Pána.

\VS{46}Tedy řekla Maria: Velebí duše má Hospodina,

\VS{47}A veselí se duch můj v Bohu, Spasiteli mém,

\VS{48}Že jest vzezřel na ponížení služebnice své; neb aj, od této chvíle blahoslaviti mne budou všickni národové.

\VS{49}Neboť mi učinil veliké věci ten, jenž mocný jest, a svaté jméno jeho,

\VS{50}A jehož milosrdenství od pokolení až do pokolení bojícím se jeho.

\VS{51}Dokázal moci ramenem svým, rozptýlil pyšné myšlením srdce jejich.

\VS{52}Sházel mocné s stolic, a povýšil ponížených.

\VS{53}Lačné nakrmil dobrými věcmi, a bohaté pustil prázdné.

\VS{54}Přijal Izraele, služebníka svého, pamětliv jsa na milosrdenství své

\VS{55}(Jakož mluvil k otcům našim, k Abrahamovi a semeni jeho) na věky.

\VS{56}I zůstala Maria s ní asi za tři měsíce, a potom navrátila se do domu svého.

\VS{57}Alžbětě pak naplnil se čas, aby porodila; i porodila syna.

\VS{58}A uslyšeli sousedé a přátelé její, že Hospodin veliké učinil s ní milosrdenství své, i radovali se spolu s ní.

\VS{59}Stalo se pak v den osmý, přišli obřezovati dítěte, a nazývali jej jménem otce jeho Zachariášem.

\VS{60}Ale odpověděvši matka jeho, řekla: Nikoli, ale slouti bude Jan.

\VS{61}I řekli k ní: Však nižádného není v rodu tvém, kterýž by sloul jménem tím.

\VS{62}I dávali návěští otci jeho, jak by ho chtěl nazývati.

\VS{63}A on požádav deštičky, napsal řka: Jan jest jméno jeho. I divili se všickni.

\VS{64}A ihned otevřela se ústa jeho a jazyk jeho, i mluvil, velebě Boha.

\VS{65}Tedy přišla bázeň na všecky sousedy jejich, a po všech horách Judských rozhlásána jsou všecka ta slova.

\VS{66}A všickni, kteříž o tom slyšeli, skládali to v srdci svém, řkouce: I kteraké dítě toto bude? A ruka Páně byla s ním.

\VS{67}Zachariáš pak otec jeho naplněn jest Duchem svatým, a prorokoval řka:

\VS{68}Požehnaný Pán Bůh Izraelský, že jest navštívil, a učinil vykoupení lidu svému,

\VS{69}A vyzdvihl nám roh spasení v domu Davida, služebníka svého,

\VS{70}Jakož mluvil skrze ústa proroků svých svatých, kteříž byli od věků,

\VS{71}O vysvobození z nepřátel našich, a z ruky všech, kteříž nás nenáviděli,

\VS{72}Aby učinil milosrdenství s otci našimi, a rozpomenul se na smlouvu svou svatou,

\VS{73}Na přísahu, kterouž jest přisáhl Abrahamovi, otci našemu, že jistě nám to dá,

\VS{74}Abychom bez strachu, z ruky nepřátel našich jsouce vysvobozeni, sloužili jemu,

\VS{75}V svatosti a v spravedlnosti před obličejem jeho, po všecky dny života našeho.

\VS{76}Ty pak, dítě, prorokem Nejvyššího slouti budeš, nebo předejdeš před tváří Páně připravovati cesty jeho,

\VS{77}Aby bylo dáno umění spasitelné lidu jeho na odpuštění hříchů jejich,

\VS{78}Skrze srdečné milosrdenství Boha našeho, v němžto navštívil nás, vyšed z výsosti,

\VS{79}Aby se ukázal sedícím v temnostech a v stínu smrti, k spravení noh našich na cestu pokoje.

\VS{80}Dítě pak rostlo a posilovalo se v duchu, a bylo na poušti až do dne zjevení svého lidu Izraelskému.




\par }\Chap{2}{\PP \VerseOne{1}I stalo se v těch dnech, vyšlo jest vyrčení od císaře Augusta, aby byl popsán všecken svět.

\VS{2}(To popsání nejprve stalo se, když vladařem Syrským byl Cyrenius.)

\VS{3}I šli všickni, aby zapsáni byli, jeden každý do svého města.

\VS{4}Vstoupil pak i Jozef od Galilee z města Nazarétu do Judstva, do města Davidova, kteréž slove Betlém, (protože byl z domu a z čeledi Davidovy,)

\VS{5}Aby zapsán byl s Marijí, zasnoubenou sobě manželkou, těhotnou.

\VS{6}I stalo se, když tam byli, naplnili se dnové Marie, aby porodila.

\VS{7}I porodila Syna svého prvorozeného, a plénkami ho obvinula, a položila jej v jeslech, neb neměli jinde místa v hospodě.

\VS{8}A pastýři byli v krajině té, ponocujíce a stráž noční držíce nad svým stádem.

\VS{9}A aj, anděl Páně postavil se podle nich, a sláva Páně osvítila je. I báli se bázní velikou.

\VS{10}Tedy řekl jim anděl: Nebojtež se; nebo aj, zvěstuji vám radost velikou, kteráž bude všemu lidu.

\VS{11}Nebo narodil se vám dnes Spasitel, jenž jest Kristus Pán, v městě Davidově.

\VS{12}A toto vám bude za znamení: Naleznete nemluvňátko plénkami obvinuté, a ležící v jeslech.

\VS{13}A hned s andělem zjevilo se množství rytířstva nebeského, chválících Boha a řkoucích:

\VS{14}Sláva na výsostech Bohu, a na zemi pokoj, lidem dobrá vůle.

\VS{15}I stalo se, jakž odešli od nich andělé do nebe, že ti lidé, totiž pastýři, řekli vespolek: Pojďme až do Betléma a vizme tu věc, jenž se stala, o níž Pán oznámil nám.

\VS{16}I přišli, chvátajíce, a nalezli Mariji a Jozefa, a nemluvňátko ležící v jeslech.

\VS{17}A viděvše, rozhlašovali to, což jim povědíno bylo o tom dítěti.

\VS{18}I divili se všickni, kteříž slyšeli o tom, což bylo mluveno od pastýřů k nim.

\VS{19}Ale Maria zachovávala všecka slova tato, skládajici je v srdci svém.

\VS{20}I navrátili se pastýři, velebíce a chválíce Boha ze všeho, což slyšeli a viděli, tak jakž bylo povědíno jim.

\VS{21}A když se naplnilo dní osm, aby obřezáno bylo dítě, nazváno jest jméno jeho Ježíš, kterýmž bylo nazváno od anděla, prve než se v životě počalo.

\VS{22}A když se naplnili dnové očišťování Marie podle Zákona Mojžíšova, přinesli jej do Jeruzaléma, aby ho postavili přede Pánem,

\VS{23}(Jakož psáno jest v Zákoně Páně, že každý pacholík, otvíraje život, svatý Pánu slouti bude,)

\VS{24}A aby dali obět, jakož povědíno jest v Zákoně Páně, dvě hrdličky anebo dvé holoubátek.

\VS{25}A aj, člověk jeden byl v Jeruzalémě, jemuž jméno Simeon. A člověk ten byl spravedlivý a nábožný, očekávající potěšení Izraelského, a Duch svatý byl v něm.

\VS{26}A bylo jemu zjeveno od Ducha svatého, že neuzří smrti, až by prve uzřel Krista Páně.

\VS{27}Ten přišel, ponuknut jsa od Ducha Páně, do chrámu. A když uvodili dítě Ježíše rodičové, aby učinili podle obyčeje Zákona za něj,

\VS{28}Tedy on vzal jej na lokty své, i chválil Boha a řekl:

\VS{29}Nyní propouštíš služebníka svého, Pane, podle slova svého v pokoji.

\VS{30}Neboť jsou viděly oči mé spasení tvé,

\VS{31}Kteréž jsi připravil před obličejem všech lidí,

\VS{32}Světlo k zjevení národům a slávu lidu tvého Izraelského.

\VS{33}Otec pak a matka jeho divili se těm věcem, kteréž praveny byly o něm.

\VS{34}I požehnal jim Simeon, a řekl k Mariji, matce jeho: Aj, položen jest tento ku pádu a ku povstání mnohým v Izraeli, a na znamení, kterémužto bude odpíráno,

\VS{35}(A tvou vlastní duši pronikne meč,) aby zjevena byla z mnohých srdcí myšlení.

\VS{36}Byla také Anna prorokyně, dcera Fanuelova z pokolení Aser. Ta se byla zstarala ve dnech mnohých, a živa byla s mužem svým sedm let od panenství svého.

\VS{37}A ta vdova byla, mající let okolo osmdesáti a čtyř, kteráž nevycházela z chrámu, posty a modlitbami sloužeci Bohu dnem i nocí.

\VS{38}A ta v touž hodinu přišedši, chválila Pána, a mluvila o něm všechněm, kteříž čekali vykoupení v Jeruzalémě.

\VS{39}Oni pak, jakž vykonali všecko podle Zákona Páně, vrátili se do Galilee, do města svého Nazaréta.

\VS{40}Dítě pak rostlo a posilovalo se v duchu, plné moudrosti, a milost Boží byla v něm.

\VS{41}I chodívali rodičové jeho každého roku do Jeruzaléma na den slavný velikonoční.

\VS{42}A když byl ve dvanácti letech, a oni vstupovali do Jeruzaléma, podle obyčeje toho dne svátečního,

\VS{43}A když vykonali dni, a již se navracovali, zůstalo dítě Ježíš v Jeruzalémě, a nevěděli o tom Jozef a matka jeho.

\VS{44}Domnívajíce se pak o něm, že by byl v zástupu, ušli den cesty. I hledali ho mezi příbuznými a známými.

\VS{45}A nenalezše jeho, navrátili se do Jeruzaléma, hledajíce ho.

\VS{46}I stalo se po třech dnech, že nalezli jej v chrámě, an sedí mezi doktory, poslouchaje jich a otazuje se jich.

\VS{47}A děsili se všickni, kteříž jej slyšeli, nad rozumností a odpovědmi jeho.

\VS{48}A uzřevše ho, ulekli se. I řekla matka jeho k němu: Synu, proč jsi nám tak učinil? Aj, otec tvůj a já s bolestí hledali jsme tebe.

\VS{49}I řekl k nim: Co jest, že jste mne hledali? Zdaliž jste nevěděli, že v těch věcech, kteréž jsou Otce mého, musím já býti?

\VS{50}Ale oni nesrozuměli těm slovům, kteráž k nim mluvil.

\VS{51}I šel s nimi, a přišel do Nazarétu, a byl poddán jim. Matka pak jeho zachovávala všecka slova ta v srdci svém.

\VS{52}A Ježíš prospíval moudrostí, a věkem, a milostí, u Boha i u lidí.




\par }\Chap{3}{\PP \VerseOne{1}Léta pak patnáctého císařství Tiberia císaře, když Pontský Pilát spravoval Judstvo, a Herodes byl čtvrtákem v Galilei, Filip pak bratr jeho byl čtvrtákem Iturejské a Trachonitidské krajiny, a Lyzaniáš čtvrtákem Abilinským,

\VS{2}Za nejvyššího kněze Annáše a Kaifáše, stalo se slovo Páně nad Janem synem Zachariášovým na poušti.

\VS{3}I chodil po vší krajině ležící při Jordánu a kázal křest pokání na odpuštění hříchů,

\VS{4}Jakož psáno jest v knihách proroctví Izaiáše proroka, řkoucího: Hlas volajícího na poušti: Připravujte cestu Páně, přímé čiňte stezky jeho.

\VS{5}Každé údolí bude vyplněno, a každá hora a pahrbek bude ponížen; i budou křivé věci spraveny a ostré cesty budou hladké.

\VS{6}A uzříť všeliké tělo spasení Boží.

\VS{7}Pravil pak k zástupům vycházejícím, aby se křtili od něho: Plemeno ještěrčí, kdo je vám ukázal, abyste utekli před budoucím hněvem?

\VS{8}Protož čiňte ovoce hodné pokání, a neříkejtež u sebe: Otce máme Abrahama. Neboť pravím vám, žeť jest mocen Bůh z kamení tohoto vzbuditi syny Abrahamovi.

\VS{9}A jižť jest i sekera k kořenu stromů přiložena. Protož každý strom, jenž nenese ovoce dobrého, vyťat a na oheň uvržen bude.

\VS{10}I tázali se ho zástupové, řkouce: Což tedy činiti budeme?

\VS{11}A on odpovídaje, pravil jim: Kdo má dvě sukně, dej jednu nemajícímu, a kdo má pokrmy, tolikéž učiň.

\VS{12}Přišli pak i celní křtíti se, i řekli jemu: Mistře, co budeme činiti?

\VS{13}A on řekl k nim: Nic více nevybírejte než to, což jest ustaveno.

\VS{14}I tázali se ho také i žoldnéři, řkouce: A my což činiti budeme? I řekl jim: Nižádného neutiskujte, ani podvodně čiňte, a dosti mějte na svých žoldích.

\VS{15}A když pak lid očekával, a myslili všickni v srdcích svých o Janovi, nebyl-li by snad on Kristus,

\VS{16}Odpověděl Jan všechněm, a řka: Jáť zajisté křtím vás vodou, ale jdeť silnější nežli já, kteréhožto nejsem hoden rozvázati řeménka u obuvi jeho. Tenť vás křtíti bude Duchem svatým a ohněm.

\VS{17}Jehožto věječka v ruce jeho, a vyčistíť humno své, a shromáždí pšenici do obilnice své, ale plevy páliti bude ohněm neuhasitelným.

\VS{18}A tak mnohé jiné věci, napomínaje, zvěstoval lidu.

\VS{19}Herodes pak čtvrták, když od něho byl trestán pro Herodiadu manželku Filipa bratra svého, i ze všech zlých věcí, kteréž činil Herodes,

\VS{20}Přidal i toto nade všecko, že jest vsadil Jana do žaláře.

\VS{21}I stalo se, když se křtil všecken lid, a když se pokřtil i Ježíš, a modlil se, že otevřelo se nebe,

\VS{22}A sstoupil Duch svatý v tělesné způsobě jako holubice na něj, a stal se hlas s nebe, řkoucí: Ty jsi Syn můj milý, v toběť mi se zalíbilo.

\VS{23}Ježíš pak počínal býti jako ve třidcíti letech, jakž domnín byl syn Jozefův, kterýž byl syn Heli,

\VS{24}Kterýž byl Matatův, kterýž byl Léví, kterýž byl Melchův, kterýž byl Jannův, kterýž byl Jozefův,

\VS{25}Kterýž byl Matatiášův, kterýž byl Amosův, kterýž byl Naum, kterýž byl Esli, kterýž byl Nagge,

\VS{26}Kterýž byl Mahatův, kterýž byl Matatiášův, kterýž byl Semei, kterýž byl Jozefův, kterýž byl Judův,

\VS{27}Kterýž byl Johannův, kterýž byl Resův, kterýž byl Zorobábelův, kterýž byl Salatielův, kterýž byl Neriův,

\VS{28}Kterýž byl Melchiův, kterýž byl Addiův, kterýž byl Kozamův, kterýž byl Elmódamův, kterýž byl Erův,

\VS{29}Kterýž byl Józův, kterýž byl Eliezerův, kterýž byl Jórimův, kterýž byl Matatův, kterýž byl Léví,

\VS{30}Kterýž byl Simeonův, kterýž byl Judův, kterýž byl Jozefův, kterýž byl Jónamův, kterýž byl Eliachimův,

\VS{31}Kterýž byl Meleův, kterýž byl Ménamův, kterýž byl Matatanův, kterýž byl Nátanův, kterýž byl Davidův,

\VS{32}Kterýž byl Jesse, kterýž byl Obédův, kterýž byl Bózův, kterýž byl Salmonův, kterýž byl Názonův,

\VS{33}Kterýž byl Aminadabův, kterýž byl Aramův, kterýž byl Ezromův, kterýž byl Fáresův, kterýž byl Judův, kterýž byl Jákobův,

\VS{34}Kterýž byl Izákův, kterýž byl Abrahamův, kterýž byl Táre, kterýž byl Náchorův,

\VS{35}Kterýž byl Sáruchův, kterýž byl Ragaův, kterýž byl Fálekův, kterýž byl Heberův, kterýž byl Sále,

\VS{36}Kterýž byl Kainanův, kterýž byl Arfaxadův, kterýž byl Semův, kterýž byl Noé, kterýž byl Lámechův,

\VS{37}Kterýž byl Matuzalémův, kterýž byl Enochův, kterýž byl Járedův, kterýž byl Malalehelův, kterýž byl Kainanův,

\VS{38}Kterýž byl Enosův, kterýž byl Setův, kterýž byl Adamův, kterýž byl Boží.




\par }\Chap{4}{\PP \VerseOne{1}Ježíš pak, pln jsa Ducha svatého, vrátil se od Jordánu, a puzen jest v Duchu na poušť.

\VS{2}A za čtyřidceti dní pokoušín byl od ďábla, a nic nejedl v těch dnech. A když se skonali dnové ti, potom zlačněl.

\VS{3}I řekl jemu ďábel: Jestliže jsi Syn Boží, rci kamenu tomuto, ať jest chléb.

\VS{4}I odpověděl jemu Ježíš: Psánoť jest: Že ne samým chlebem živ bude člověk, ale každým slovem Božím.

\VS{5}I vedl jej ďábel na horu vysokou, a ukázal mu všecka království okršlku země pojednou.

\VS{6}A řekl jemu ďábel: Toběť dám tuto všecku moc i slávu těchto království, nebo mně dána jest, a komuž bych koli chtěl, dám ji.

\VS{7}Protož ty pokloníš-li se přede mnou, budeť všecko tvé.

\VS{8}I odpověděv Ježíš, řekl jemu: Jdi pryč ode mne, satanáši; neboť psáno jest: Pánu Bohu svému budeš se klaněti a jemu samému sloužiti.

\VS{9}Tedy vedl jej do Jeruzaléma, a postavil ho na vrchu chrámu, a řekl mu: Jsi-li Syn Boží, pusť se odtud dolů.

\VS{10}Nebo psáno jest: Že andělům svým přikáže o tobě, aby tě ostříhali,

\VS{11}A že tě na ruce uchopí, abys neurazil o kámen nohy své.

\VS{12}A odpovídaje, dí mu Ježíš: Povědínoť jest: Nebudeš pokoušeti Pána Boha svého.

\VS{13}A dokonav všecka pokušení ďábel, odšel od něho až do času.

\VS{14}I navrátil se Ježíš v moci Ducha do Galilee, a vyšla pověst o něm po vší té okolní krajině.

\VS{15}A on učil v školách jejich, a slaven byl ode všech.

\VS{16}I přišel do Nazaréta, kdež byl vychován, a všel podle obyčeje svého v den sobotní do školy. I vstal, aby četl.

\VS{17}I dána jemu kniha Izaiáše proroka. A otevřev knihu, nalezl místo, kdež bylo napsáno:

\VS{18}Duch Páně nade mnou, protože pomazal mne, kázati evangelium chudým poslal mne, a uzdravovati zkroušené srdcem, zvěstovati jatým propuštění a slepým vidění, a propustiti soužené v svobodu,

\VS{19}A zvěstovati léto Páně vzácné.

\VS{20}A zavřev knihu a vrátiv služebníku, posadil se. A všech v škole oči byly obráceny naň.

\VS{21}I počal mluviti k nim: Že dnes naplnilo se písmo toto v uších vašich.

\VS{22}A všickni jemu posvědčovali, a divili se libým slovům, pocházejícím z úst jeho, a pravili: Zdaliž tento není syn Jozefův?

\VS{23}I dí k nim: Zajisté díte mi toto podobenství: Lékaři, uzdrav se sám. Které věci slyšeli jsme, žes činil v Kafarnaum, učiň také i zde v své vlasti.

\VS{24}I řekl jim: Amen pravím vám, žeť žádný prorok není vzácen v vlasti své.

\VS{25}Ale v pravdě pravím vám, že mnoho vdov bylo za dnů Eliáše v lidu Izraelském, kdyžto zavříno bylo nebe za tři léta a za šest měsíců, takže byl hlad veliký po vší zemi,

\VS{26}Však Eliáš k nižádné z nich není poslán, než toliko do Sarepty Sidonské k ženě vdově.

\VS{27}A mnoho malomocných bylo v lidu Izraelském za Elizea proroka, a žádný z nich není očištěn, než Náman Syrský.

\VS{28}I naplněni jsou všickni v škole hněvem, slyšíce to.

\VS{29}A povstavše, vyvedli jej ven z města, a vedli ho až na vrch hory, na nížto město jejich bylo vzděláno, aby jej dolů sstrčili.

\VS{30}Ale on bera se prostředkem jich, ušel.

\VS{31}I sstoupil do Kafarnaum, města Galilejského, a tu učil je ve dny sobotní.

\VS{32}I divili se velmi učení jeho, nebo mocná byla řeč jeho.

\VS{33}Byl pak tu v škole člověk jeden, mající ducha ďábelství nečistého. I zvolal hlasem velikým,

\VS{34}Řka: Ach, což jest tobě do nás, Ježíši Nazaretský? Přišel jsi zatratiti nás? Znám tě, kdo jsi, že jsi ten svatý Boží.

\VS{35}I přimluvil jemu Ježíš, řka: Umlkniž a vyjdi od něho. A povrha jej ďábel mezi ně, vyšel od něho, a nic mu neuškodil.

\VS{36}I přišel strach na všecky, a rozmlouvali vespolek, řkouce: Jaké jest toto slovo, že v moci a síle přikazuje nečistým duchům, a vycházejí?

\VS{37}I rozcházela se o něm pověst po všem okolí té krajiny.

\VS{38}Vstav pak Ježíš ze školy, všel do domu Šimonova. Svegruše pak Šimonova trápena byla těžkou zimnicí. I prosili ho za ni.

\VS{39}Tedy stoje nad ní, přimluvil zimnici, i přestala jí. A ona hned vstavši, posluhovala jim.

\VS{40}Při západu pak slunce všickni, kteříž měli nemocné rozličnými neduhy, vodili je k němu, a on na jednoho každého z nich ruce vzkládav, uzdravoval je.

\VS{41}Od mnohých také ďábelství vycházela, křičící a říkající: Ty jsi Kristus, Syn Boží. Ale on přimlouvaje, nedopouštěl jim mluviti; nebo věděli, že jest on Kristus.

\VS{42}A jakž byl den, vyšed, bral se na pusté místo. I hledali ho zástupové, a přišli až k němu, a zdržovali ho, aby neodcházel od nich.

\VS{43}On pak řekl jim: I jinýmť městům musím zvěstovati království Boží; nebo na to poslán jsem.

\VS{44}I kázal v školách Galilejských.




\par }\Chap{5}{\PP \VerseOne{1}Stalo se pak, když se zástup na něj valil, aby slyšeli slovo Boží, že on stál podle jezera Genezaretského.

\VS{2}I uzřel dvě lodí, any stojí u jezera, rybáři pak sstoupivše z nich, vypírali síti.

\VS{3}I vstoupiv na jednu z těch lodí, kteráž byla Šimonova, prosil ho, aby od země odvezl maličko. A posadiv se, učil z lodí zástupy.

\VS{4}A když přestal mluviti, dí k Šimonovi: Vez na hlubinu, a rozestřete síti své k lovení ryb.

\VS{5}I odpověděv Šimon, řekl jemu: Mistře, přes celou noc pracovavše, nic jsme nepopadli, ale k slovu tvému rozestru sít.

\VS{6}A když to učinili, zahrnuli množství veliké ryb, takže se trhala sít jejich.

\VS{7}I ponukli tovaryšů, kteříž byli na druhé lodí, aby přišli a pomohli jim. I přišli a naplnili obě lodí, takže se téměř pohřižovaly.

\VS{8}To uzřev Šimon Petr, padl k nohám Ježíšovým, řka: Odejdi ode mne, Pane, neboť jsem člověk hříšný.

\VS{9}Hrůza zajisté byla jej obklíčila, i všecky, kteříž s ním byli, nad tím lovením ryb, kteréž byli popadli,

\VS{10}A též Jakuba a Jana, syny Zebedeovy, kteříž byli tovaryši Šimonovi. I dí Šimonovi Ježíš: Nebojž se. Již od tohoto času lidi živé budeš loviti.

\VS{11}A přivezše k břehu lodí, a všecko opustivše, šli za ním.

\VS{12}I stalo se, když byl v jednom městě, a aj, byl tam muž plný malomocenství. A uzřev Ježíše, padl na tvář, a prosil ho, řka: Pane, kdybys chtěl, můžeš mne očistiti.

\VS{13}I vztáh Ježíš ruku, dotekl se ho, řka: Chci, buď čist. A hned odešlo od něho malomocenství.

\VS{14}I přikázal jemu, aby žádnému nepravil, ale řekl mu: Odejda, ukaž se knězi, a obětuj za očištění své, jakož přikázal Mojžíš, na svědectví jim.

\VS{15}Tedy rozhlašovala se více řeč o něm, a scházeli se zástupové mnozí, aby jej slyšeli, a uzdravováni byli od něho v svých nemocech.

\VS{16}On pak odcházel na pouště, a modlil se.

\VS{17}I stalo se v jeden den, že on seděl uče, a seděli také tu i farizeové a Zákona učitelé, kteříž se byli sešli z každého městečka Galilejského a Judského i z Jeruzaléma, a moc Páně přítomná byla k uzdravování jich.

\VS{18}A aj, muži nesli na loži člověka, kterýž byl šlakem poražený, i hledali vnésti ho a položiti před něj.

\VS{19}A nenalezše, kterou by jej stranou vnesli pro zástup, vstoupili na dům, a skrze podlahu spustili jej s ložem uprostřed před Ježíše.

\VS{20}Kterýžto viděv víru jejich, řekl mu: Èlověče, odpuštěniť jsou tobě hříchové tvoji.

\VS{21}Tedy počali přemyšlovati zákoníci a farizeové, řkouce: Kdo jest tento, jenž mluví rouhání? Kdo může odpustiti hříchy, jediné sám Bůh?

\VS{22}Poznav pak Ježíš myšlení jejich, odpovídaje, řekl k nim: Co tak utrhavě přemyšlujete v srdcích vašich?

\VS{23}Co jest snáze říci: Odpouštějí se tobě hříchové tvoji, čili říci: Vstaň a choď?

\VS{24}Ale abyste věděli, že Syn člověka má moc na zemi odpouštěti hříchy, (řekl dnou zlámanému:) Toběť pravím: Vstaň, a vezma lože své, jdi do domu svého.

\VS{25}A on hned vstav před nimi, vzal lože, na němž ležel, i odšel do domu svého, velebě Boha.

\VS{26}I užasli se všickni, i velebili Boha, a naplněni jsou bázní, řkouce: Že jsme viděli dnes divné věci.

\VS{27}A potom vyšel Ježíš a uzřel celného, jménem Léví, sedícího na cle. I řekl jemu: Pojď za mnou.

\VS{28}A on opustiv všecko, vstav, šel za ním.

\VS{29}I učinil jemu hody veliké Léví v domu svém, a byl tu zástup veliký publikánů i jiných, kteříž s ním stolili.

\VS{30}Tedy reptali zákoníci a farizeové, řkouce učedlníkům jeho: Proč s publikány a hříšníky jíte a pijete?

\VS{31}I odpověděv Ježíš, řekl k nim: Nepotřebujíť zdraví lékaře, ale nemocní.

\VS{32}Nepřišelť jsem volati spravedlivých, ale hříšných ku pokání.

\VS{33}A oni řekli jemu: Proč učedlníci Janovi postí se často a modlí se, též podobně i farizejští, tvoji pak jedí a pijí?

\VS{34}On pak řekl k nim: Zdali můžete synům ženicha, dokudž s nimi jest ženich, kázati se postiti?

\VS{35}Ale přijdouť dnové, a když odjat bude od nich ženich, tehdážť se budou postiti v těch dnech.

\VS{36}Pravil pak i podobenství k nim: Že žádný záplaty roucha nového nepřišívá k rouchu vetchému; sic jinak i nové roztrhuje, a vetchému nepřísluší záplata z nového.

\VS{37}A žádný nevlévá vína nového do nádob starých; sic jinak víno nové rozpučí nádoby, a samo vyteče, a nádoby se pokazí.

\VS{38}Ale víno nové v nádoby nové má lito býti, a obé bude zachováno.

\VS{39}A aniž kdo, když pije staré, hned chce nového, ale díť: Staré lepší jest.




\par }\Chap{6}{\PP \VerseOne{1}I stalo se v druhou sobotu, že šel Ježíš skrze obilí. I trhali učedlníci jeho klasy, a rukama vymínajíce, jedli.

\VS{2}Tehdy někteří z farizeů řekli jim: Proč to činíte, čehož nesluší činiti v svátky?

\VS{3}I odpověděv Ježíš, řekl jim: Což jste ani toho nečtli, co jest učinil David, když lačněl, on i ti, kteříž s ním byli?

\VS{4}Kterak všel do domu Božího, a chleby posvátné vzal a jedl, a dal i těm, kteříž s ním byli, jichžto nenáleží jísti než toliko samým kněžím?

\VS{5}I řekl jim: Že jest Syn člověka pánem také i dne svátečního.

\VS{6}Stalo se pak i v jiný den sváteční, že všel do školy Ježíš, a učil. A byl tu člověk, jehož pravá ruka byla uschlá.

\VS{7}I šetřili ho zákoníci a farizeové, bude-li v sobotu uzdravovati, aby nalezli, čím by jej obžalovali.

\VS{8}Ale on znal přemyšlování jich. I dí člověku, kterýž měl ruku uschlou: Vstaň, a stůj v prostředku. A on vstav, i stál.

\VS{9}Tedy řekl k nim Ježíš: Otíži se vás na jednu věc: Sluší-li v sobotu dobře činiti? duši zachovati, čili zatratiti?

\VS{10}A pohleděv na ně na všecky vůkol, dí člověku: Vztáhni ruku svou. A on učinil tak. I navrácena jest k zdraví ruka jeho a byla jako druhá.

\VS{11}Oni pak naplněni jsou hněvivou nemoudrostí, a rozmlouvali mezi sebou, co by učiniti měli Ježíšovi.

\VS{12}I stalo se v těch dnech, vyšel Ježíš na horu k modlení. I byl tam přes noc na modlitbě Boží.

\VS{13}A když byl den, povolal učedlníků svých, a vyvolil z nich dvanácte, kteréž i apoštoly nazval.

\VS{14}(Šimona, kterémuž také dal jméno Petr, a Ondřeje bratra jeho, Jakuba a Jana, Filipa a Bartoloměje,

\VS{15}Matouše a Tomáše, Jakuba syna Alfeova, a Šimona, kterýž slove Zelótes,

\VS{16}Judu bratra Jakubova, a Jidáše Iškariotského, kterýž pak byl zrádce.)

\VS{17}I sstoupiv s nimi s hory, stál na místě polním, a zástup učedlníků jeho, a množství veliké lidu ze všeho Judstva i z Jeruzaléma, i z Týru i z Sidonu, jenž při moři jsou, kteříž byli přišli, aby jej slyšeli a uzdraveni byli od neduhů svých,

\VS{18}I kteříž trápeni byli od duchů nečistých. A byli uzdravováni.

\VS{19}A všecken zástup hledal se ho dotknouti; nebo moc z něho vycházela, a uzdravovala všecky.

\VS{20}A on pozdvih očí svých na učedlníky, pravil: Blahoslavení chudí, nebo vaše jest království Boží.

\VS{21}Blahoslavení, kteříž nyní lačníte, nebo nasyceni budete. Blahoslavení, kteříž nyní plačete, nebo smáti se budete.

\VS{22}Blahoslavení budete, když vás nenáviděti budou lidé, a když vás vyobcují, a haněti budou, a vyvrhou jméno vaše jakožto zlé, pro Syna člověka.

\VS{23}Radujte se v ten den a veselte se, nebo aj, odplata vaše mnohá jest v nebesích. Takť jsou zajisté činívali prorokům otcové jejich.

\VS{24}Ale běda vám bohatým, nebo vy již máte potěšení své.

\VS{25}Běda vám, kteříž jste nasyceni, nebo lačněti budete. Běda vám, kteříž se nyní smějete, nebo kvíliti a plakati budete.

\VS{26}Běda vám, když by dobře o vás mluvili všickni lidé; nebo tak jsou činívali falešným prorokům otcové jejich.

\VS{27}Ale vámť pravím, kteříž slyšíte: Milujte nepřátely vaše, dobře čiňte těm, kteříž vás nenávidí,

\VS{28}Dobrořečte těm, kteříž vás proklínají, a modlte se za ty, kteříž vám bezpráví činí.

\VS{29}A udeřil-li by tebe kdo v líce jedno, nasaď mu i druhého, a tomu, kterýž tobě odjímá plášť, také i sukně nebraň.

\VS{30}Každému pak prosícímu tebe dej, a od toho, jenž béře tvé věci, zase nežádej.

\VS{31}A jakž chcete, aby vám lidé činili, i vy jim též podobně čiňte.

\VS{32}Nebo jestliže milujete ty, kteříž vás milují, jakou míti budete milost? Nebo i hříšníci milují ty, od nichž milováni bývají.

\VS{33}A budete-li dobře činiti těm, kteříž vám dobře činí, jakou máte milost? Však i hříšníci totéž činí.

\VS{34}A budete-li půjčovati těm, od kterýchž se nadějete zase vzíti, jakou máte milost? Však i hříšníci hříšníkům půjčují, aby tolikéž zase vzali.

\VS{35}Protož milujte nepřátely vaše, a dobře čiňte, a půjčujte, nic se odtud nenadějíce, a budeť odplata vaše mnohá, a budete synové Nejvyššího. Nebo on dobrotivý jest i k nevděčným a zlým.

\VS{36}Protož buďte milosrdní, jako i Otec váš milosrdný jest.

\VS{37}Nesuďte, a nebudete souzeni. Nepotupujte, a nebudete potupeni. Odpouštějte, a budeť vám odpuštěno.

\VS{38}Dávejte, a budeť vám dáno. Míru dobrou, natlačenou, a natřesenou, a osutou dadíť v lůno vaše; touž zajisté měrou, kterouž měříte, bude vám odměřeno.

\VS{39}Pověděl jim také i podobenství: Zdali může slepý slepého vésti? Zdaž oba do jámy neupadnou?

\VS{40}Neníť učedlník nad mistra svého, ale dokonalý bude každý, bude-li jako mistr jeho.

\VS{41}Což pak vidíš mrvu v oku bratra svého, a břevna, kteréž jest v tvém vlastním oku, neznamenáš?

\VS{42}Aneb kterak můžeš říci bratru svému: Bratře, nechať vyvrhu mrvu z oka tvého, sám v oku svém břevna nevida? Pokrytče, vyvrz prve břevno z oka svého, a tehdy prohlédneš, abys vyňal mrvu, kteráž jest v oku bratra tvého.

\VS{43}Neboť není ten strom dobrý, kterýž nese ovoce zlé, aniž jest strom zlý, kterýž nese ovoce dobré.

\VS{44}Každý zajisté strom po svém vlastním ovoci bývá poznán; nebo nesbírají s trní fíků, ani s hloží sbírají hroznů.

\VS{45}Dobrý člověk z dobrého pokladu srdce svého vynáší dobré, a zlý člověk ze zlého pokladu srdce svého vynáší zlé. Nebo z hojnosti srdce mluví ústa jeho.

\VS{46}Co pak mi říkáte: Pane, Pane, a nečiníte, což pravím?

\VS{47}Každý kdož přichází ke mně, a slyší slovo mé, a zachovává je, ukáži vám, komu by podoben byl.

\VS{48}Podoben jest člověku stavějícímu dům, kterýž kopal hluboko, a založil grunty v skále. A když se stala povodeň, obořila se řeka na dům ten, ale nemohla jím pohnouti, nebo byl založen na skále.

\VS{49}Ale kdož slyší a nečiní, podoben jest člověku, kterýž staví dům svůj na zemi bez gruntu. Na kterýžto obořila se řeka, a on hned padl, i stal se pád domu toho veliký.




\par }\Chap{7}{\PP \VerseOne{1}A když vykonal všecka slova svá při přítomnosti lidu, všel do Kafarnaum.

\VS{2}Setníka pak jednoho služebník nemocen jsa, k smrti se přibližoval, kteréhož on sobě mnoho vážil.

\VS{3}I uslyšav o Ježíšovi, poslal k němu starší z Židů, prose ho, aby přišel a uzdravil služebníka jeho.

\VS{4}A oni přišedše k Ježíšovi, prosili ho snažně, řkouce: Hoden jest, abys jemu to učinil.

\VS{5}Nebo miluje národ náš, a školu on nám vystavěl.

\VS{6}Tedy Ježíš šel s nimi. A když již nedaleko byl od domu, poslal k němu setník přátely, řka jemu: Pane, nepřidávej sobě práce. (Nejsem zajisté hoden, abys všel pod střechu mou.

\VS{7}A protožť jsem i sebe samého za nehodného položil, abych přišel k tobě.) Ale rci slovem, a budeť uzdraven služebník můj.

\VS{8}Nebo i já jsem člověk pod mocí postavený, maje pod sebou žoldnéře, a dím tomuto: Jdi, a jde, a jinému: Přijď, a přijde, a služebníku svému: Učiň toto, a učiní.

\VS{9}Tedy uslyšav to Ježíš, podivil se jemu, a obrátiv se k zástupu, kterýž za ním šel, řekl: Pravím vám, že ani v Izraeli nenalezl jsem tak veliké víry.

\VS{10}Vrátivše se pak do domu ti, kteříž posláni byli, nalezli služebníka, kterýž nemocen byl, zdravého.

\VS{11}I stalo se potom, šel Ježíš do města, kteréž slove Naim, a šli s ním učedlníci jeho mnozí a zástup veliký.

\VS{12}A když se přiblížil k bráně města, aj, mrtvý byl nesen ven, syn jediný matky své, a ta vdova byla, a zástup města mnohý s ní.

\VS{13}Kteroužto uzřev Pán, milosrdenstvím hnut jsa nad ní, řekl jí: Neplačiž.

\VS{14}A přistoupiv, dotekl se már. (Ti pak, kteříž nesli, zastavili se.) I řekl: Mládenče, toběť pravím, vstaň.

\VS{15}I pozdvih se mrtvý, sedl, a počal mluviti. I dal jej mateři jeho.

\VS{16}Tedy podjala všecky bázeň, i velebili Boha, řkouce: Že prorok veliký povstal mezi námi, a že Bůh navštívil lid svůj.

\VS{17}I vyšla řeč ta o něm po všem Judstvu i po vší okolní krajině.

\VS{18}I zvěstovali Janovi učedlníci jeho o všech těchto věcech. A zavolav kterýchs dvou z učedlníků svých Jan,

\VS{19}Poslal k Ježíšovi, řka: Ty-li jsi ten, kterýž přijíti má, čili jiného čekati máme?

\VS{20}Přišedše pak k němu muži ti, řekli: Jan Křtitel poslal nás k tobě, řka: Ty-li jsi ten, kterýž přijíti má, čili jiného čekati máme?

\VS{21}A v touž hodinu mnohé uzdravil od neduhů, od nemocí a duchů zlých, a slepým mnohým zrak dal.

\VS{22}Odpověděv pak Ježíš, řekl jim: Jdouce, povězte Janovi, co jste viděli a slyšeli, že slepí vidí, kulhaví chodí, malomocní očištění přijímají, hluší slyší, mrtví z mrtvých vstávají, chudým se zvěstuje evangelium.

\VS{23}A blahoslavený jest, kdož by se na mně nezhoršil.

\VS{24}A když odešli poslové Janovi, počal praviti k zástupům o Janovi: Co jste vyšli na poušť spatřovati? Třtinu-li, kteráž se větrem klátí?

\VS{25}Anebo nač jste hleděti vyšli? Na člověka-li měkkým rouchem oděného? Aj, kteříž v rouše slavném a v rozkoši jsou, v domích královských jsou.

\VS{26}Aneb co jste vyšli viděti? Proroka-li? Ovšem pravím vám, i více nežli proroka.

\VS{27}Tentoť jest, o kterémž jest psáno: Aj, já posílám anděla svého před tváří tvou, jenž připraví cestu tvou před tebou.

\VS{28}Nebo pravím vám, většího proroka mezi syny ženskými nad Jana Křtitele není žádného, ale kdož jest menší v království Božím, většíť jest nežli on.

\VS{29}Tedy všecken lid slyše to i publikáni, velebili Boha, byvše pokřtěni křtem Janovým.

\VS{30}Ale farizeové a zákoníci pohrdli radou Boží sami proti sobě, nebyvše pokřtěni od něho.

\VS{31}I řekl Pán: Komu tedy přirovnám lidi pokolení tohoto a čemu podobni jsou?

\VS{32}Podobni jsou dětem, jenž na rynku sedí a jedni na druhé volají, říkajíce: Pískali jsme vám, a neskákali jste; žalostně jsme naříkali vám, a neplakali jste.

\VS{33}Nebo přišel Jan Křtitel, nejeda chleba, ani pije vína, a pravíte: Ïábelství má.

\VS{34}Přišel Syn člověka, jeda a pije, a pravíte: Aj, člověk žráč a pijan vína, přítel publikánů a hříšníků.

\VS{35}Ale ospravedlněna jest moudrost ode všech synů svých.

\VS{36}Prosil ho pak jeden z farizeů, aby jedl s ním. Pročež všed do domu toho farizea, posadil se za stůl.

\VS{37}A aj, žena jedna v městě, kteráž byla hříšnice, zvěděvši, že by seděl za stolem v domě farizea, přinesla nádobu alabastrovou masti.

\VS{38}A stojeci zzadu u noh jeho, s pláčem počala slzami smáčeti nohy jeho, a vlasy hlavy své vytírala, a líbala nohy jeho, a mastí mazala.

\VS{39}Uzřev pak to farizeus, kterýž ho byl pozval, řekl sám v sobě: Byť tento byl prorok, vědělť by, která a jaká jest to žena, kteráž se ho dotýká; nebo hříšnice jest.

\VS{40}I odpověděv Ježíš, dí k němu: Šimone, mámť něco povědíti. A on řekl: Mistře, pověz.

\VS{41}I řekl Ježíš: Dva dlužníky měl jeden věřitel. Jeden dlužen byl pět set peněz, a druhý padesát.

\VS{42}A když neměli, odkud by zaplatili, odpustil oběma. Pověziž tedy, který z nich více jej bude milovati?

\VS{43}I odpověděv Šimon, řekl: Mám za to, že ten, kterémuž více odpustil. A on řekl jemu: Právě jsi rozsoudil.

\VS{44}A obrátiv se k ženě, řekl Šimonovi: Vidíš tuto ženu? Všel jsem do domu tvého, vody nohám mým nepodal jsi, ale tato slzami smáčela nohy mé, a vlasy hlavy své vytřela.

\VS{45}Nepolíbil jsi mne, ale tato, jakž jsem všel, nepřestala líbati noh mých.

\VS{46}Olejem hlavy mé nepomazal jsi, ale tato mastí mazala nohy mé.

\VS{47}Protož pravím tobě: Odpuštěniť jsou jí hříchové mnozí, neboť jest milovala mnoho. Komuť se pak málo odpouští, málo miluje.

\VS{48}I řekl k ní: Odpuštěniť jsou tobě hříchové.

\VS{49}Tedy počali, kteříž tu spolu seděli za stolem, říci sami mezi sebou: Kdo jest tento, kterýž i hříchy odpouští?

\VS{50}I řekl k ženě: Víra tvá tebe k spasení přivedla. Jdiž u pokoji.




\par }\Chap{8}{\PP \VerseOne{1}I stalo se potom, že on chodil po městech a po městečkách, káže a zvěstuje království Boží, a dvanácte s ním,

\VS{2}I ženy některé, kteréž byly uzdraveny od duchů zlých a od nemocí: Maria, jenž slove Magdaléna, z nížto bylo sedm ďáblů vyšlo,

\VS{3}A Johanna manželka Chuzova, úředníka Herodesova, a Zuzanna, a jiné mnohé, kteréž posluhovaly jemu z statků svých.

\VS{4}Když se pak scházel zástup mnohý, a z okolních měst hrnuli se k němu, mluvil jim v podobenství:

\VS{5}Vyšel rozsevač, aby rozsíval símě své. A když on rozsíval, jedno padlo podle cesty, i pošlapáno jest, a ptáci nebeští szobali je.

\VS{6}A jiné padlo na skálu, a vzešlé uvadlo, nebo nemělo vláhy.

\VS{7}Jiné pak padlo mezi trní, a spolu vzrostlé trní udusilo je.

\VS{8}A jiné padlo v zemi dobrou, a když vzešlo, učinilo užitek stý. To pověděv, volal: Kdo má uši k slyšení, slyš.

\VS{9}I otázali se ho učedlníci jeho, řkouce: Jaké jest to podobenství?

\VS{10}A on řekl: Vám dáno jest znáti tajemství království Božího, ale jiným v podobenství, aby hledíce, neviděli, a slyšíce, nerozuměli.

\VS{11}Jestiť pak podobenství toto: Símě jest slovo Boží.

\VS{12}A kteréž padlo podle cesty, jsou ti, kteříž slyší, a potom přichází ďábel, a vynímá slovo z srdce jejich, aby nevěříce, spaseni nebyli.

\VS{13}Ale kteříž na skálu, ti když slyší, s radostí příjímají slovo, a tiť kořenů nemají; ti na čas věří, a v čas pokušení odstupují.

\VS{14}Kteréž pak mezi trní padlo, tiť jsou, kteříž slyšíce, a po pečování a zboží a rozkošech života jdouce, bývají udušeni, a nepřinášejí užitku.

\VS{15}Ale kteréž padlo v zemi dobrou, ti jsou, kteřížto v srdci ctném a dobrém, slyšíce slovo, zachovávají je, a užitek přinášejí v trpělivosti.

\VS{16}Nižádný pak rozsvítě svíci, nepřikrývá jí nádobou, ani staví pod postel, ale na svícen staví, aby ti, kteříž vcházejí, světlo viděli.

\VS{17}Nebo nic není tajného, což by nemělo býti zjeveno, ani co ukrytého, což by nemělo poznáno býti a na světlo vyjíti.

\VS{18}Protož vizte, jak slyšíte. Nebo kdož má, tomu bude dáno, a kdo nemá, i to, což domnívá se míti, bude odjato od něho.

\VS{19}Tedy přišli k němu matka a bratří jeho, ale nemohli ho dojíti pro zástup.

\VS{20}I pověděli mu, řkouce: Matka tvá a bratří tvoji stojí vně, chtíce tebe viděti.

\VS{21}A on odpověděv, řekl k nim: Matka má a bratří moji jsou ti, kteříž slovo Boží slyší a plní je.

\VS{22}Stalo se pak v jeden den, že on vstoupil na lodí i učedlníci jeho. I řekl k nim: Přeplavme se přes jezero. I odstrčili lodí od břehu.

\VS{23}A když se plavili, usnul. Tedy přišla bouře tuhého větru na jezero, a vlny lodí naplňovaly, takže v nebezpečenství byli.

\VS{24}I přistoupivše, zbudili ho, řkouce: Mistře, Mistře, hyneme. A on procítiv, přimluvil větru a zdutí vod. I přestala bouře, a stalo se utišení.

\VS{25}I řekl jim: Kde je víra vaše? Kteřížto bojíce se, podivili se, vespolek řkouce: I kdo jest tento, že větrům přikazuje i vodám, a poslouchají ho?

\VS{26}I plavili se do krajiny Gadarenské, kteráž jest proti Galilei.

\VS{27}A když z lodí vystoupil na zemi, potkal jej muž jeden z města, kterýž měl ďábelství od mnoha časů, a rouchem se neodíval, ani v domu býval, ale v hrobích.

\VS{28}Ten uzřev Ježíše zkřikl a padl před ním, a hlasem velikým řekl: Co je tobě do mne, Ježíši, Synu Boha nejvyššího? Prosím tebe, netrap mne.

\VS{29}Nebo přikazoval duchu nečistému, aby vyšel z toho člověka. Po mnohé zajisté časy jím lomcoval, a býval ukován řetězy a v poutech ostříhán, ale on polámal okovy a býval od ďábelství puzen na poušť.

\VS{30}I otázal se Ježíš, řka: Jakť říkají? A on řekl: Tma. Neb bylo mnoho ďáblů vešlo do něho.

\VS{31}Tedy prosili ho, aby jim nepřikazoval jíti do propasti.

\VS{32}Bylo pak tu veliké stádo vepřů, kteříž se pásli na hoře. I prosili ho ďáblové, aby jim dopustil do nich vjíti. I dopustil jim.

\VS{33}I vyšedše ďáblové z člověka, vešli do vepřů, a hned běželo stádo s chvátáním s vrchu do jezera, i ztonulo.

\VS{34}A viděvše pastýři, co se stalo, utekli pryč; a šedše, vypravovali to v městě i po vsech.

\VS{35}I vyšli lidé, aby viděli, co se stalo. I přišli k Ježíšovi, a nalezli člověka toho, z kteréhož ďáblové vyšli, oděného a majícího rozum, an sedí u noh Ježíšových. I báli se.

\VS{36}A vypravovali jim také ti, kteříž byli viděli, kterak jest zdráv učiněn ten, jenž měl ďábelství.

\VS{37}I prosilo ho to všecko množství té okolní krajiny Gadarenských, aby odšel od nich; nebo bázní velikou naplněni byli. A on vstoupiv na lodí, navrátil se.

\VS{38}Prosil ho pak muž ten, z kteréhož ďáblové vyšli, aby s ním byl. Ale Ježíš propustil ho, řka:

\VS{39}Navrať se do domu svého, a vypravuj, kterak veliké věci učinil tobě Bůh. I odšel, po všem městě vypravuje, jak veliké věci učinil jemu Ježíš.

\VS{40}Stalo se pak, když se navrátil Ježíš, že přijal jej zástup; nebo všickni očekávali ho.

\VS{41}A aj, přišel muž, kterémuž jméno bylo Jairus, a ten byl kníže školy Židovské. I padna k nohám Ježíšovým, prosil ho, aby všel do domu jeho.

\VS{42}Nebo měl dceru tu jedinou, kteréž bylo okolo dvanácti let, a ta umírala. A když šel, tiskl jej zástup.

\VS{43}Tedy žena jedna, jenž nemoc svou trpěla od let dvanácti, (kterážto byla na lékaře vynaložila všecken statek, a od žádného nemohla uzdravena býti,)

\VS{44}Přistoupivši pozadu, dotkla se podolka roucha jeho, a hned přestala nemoc její.

\VS{45}I řekl Ježíš: Kdo jest, jenž se mne dotekl? A když všickni zapírali, řekl Petr, a kteříž s ním byli: Mistře, zástupové tebe tisknou a tlačí, a ty pravíš: Kdo se mne dotekl?

\VS{46}I řekl Ježíš: Dotekl se mne někdo, nebo poznal jsem já, že jest moc ode mne vyšla.

\VS{47}A viduci žena, že by tajno nebylo, třesuci se, přistoupila a padla před ním, a pro kterou příčinu dotkla se ho, pověděla přede vším lidem, a kterak jest hned uzdravena.

\VS{48}A on řekl jí: Dobré mysli buď, dcero, víra tvá tebe uzdravila. Jdiž u pokoji.

\VS{49}A když on ještě mluvil, přišel jeden od knížete školy, řka jemu: Již umřela dcera tvá, nezaměstnávej Mistra.

\VS{50}Ale Ježíš uslyšav to, odpověděl jemu: Nebojž se, věř toliko, a zdrávať bude.

\VS{51}A všed do domu, nedopustil s sebou vjíti žádnému než Petrovi a Jakubovi a Janovi, a otci a mateři té děvečky.

\VS{52}Plakali jí pak všickni a kvílili. A on řekl: Neplačtež. Neumřelať, ale spíť.

\VS{53}I posmívali se jemu, vědouce, že jest umřela.

\VS{54}On pak vyhnav ven všecky, a ujav ruku její, zavolal, řka: Děvečko, vstaň!

\VS{55}I navrátil se duch její, a vstala hned. I kázal jí dáti jísti.

\VS{56}I divili se náramně rodičové její. A on jim kázal, aby žádnému nepravili o tom, co se bylo stalo.




\par }\Chap{9}{\PP \VerseOne{1}I svolav Ježíš dvanácte učedlníků svých, dal jim sílu a moc nad všelikým ďábelstvím, a aby neduhy uzdravovali.

\VS{2}I poslal je, aby kázali království Boží, a uzdravovali nemocné.

\VS{3}A řekl jim: Nic nebeřte na cestu, ani hůlky, ani mošny, ani chleba, ani peněz, ani po dvou sukních mívejte.

\VS{4}A do kteréhožkoli domu vešli byste, tu zůstaňte, a odtud vyjděte.

\VS{5}A kteříž by vás koli nepřijali, vyjdouce z města toho, také i ten prach z noh vašich vyrazte na svědectví proti nim.

\VS{6}I vyšedše, chodili po městečkách vůkol, zvěstujíce evangelium, a uzdravujíce všudy.

\VS{7}Uslyšel pak Herodes čtvrták o všech věcech, kteréž se dály od něho. I rozjímal to v mysli své, protože bylo praveno od některých, že by Jan vstal z mrtvých,

\VS{8}A od jiných, že by se Eliáš zjevil, od některých pak, že by jeden z proroků starých vstal.

\VS{9}I řekl Herodes: Jana jsem já sťal. Kdož pak jest tento, o kterémž já slyším takové věci? I žádostiv byl ho viděti.

\VS{10}Vrátivše se pak apoštolé, vypravovali jemu, cožkoli činili. A pojav je, odšel soukromí na místo pusté města řečeného Betsaida.

\VS{11}To když zvěděli zástupové, šli za ním; i přijal je, a mluvil jim o království Božím, a ty, kteříž uzdravení potřebovali, uzdravoval.

\VS{12}Den pak počal se nachylovati. I přistoupivše dvanácte učedlníků, řekli jemu: Rozpusť zástupy, ať rozejdouce se do městeček okolních a do vesnic, jdou a hledají pokrmů, nebo jsme tuto na místě pustém.

\VS{13}I řekl jim: Dejte vy jim jísti. A oni řekli: Nemámeť víc než pět chlebů a dvě rybě, leč bychom my snad šli a nakoupili na tento všecken lid pokrmů?

\VS{14}Nebo bylo mužů okolo pěti tisíců. I řekl učedlníkům svým: Rozkažte se jim posaditi v každém řadu po padesáti.

\VS{15}I učinili tak, a posadili se všickni.

\VS{16}A vzav těch pět chlebů a dvě rybě, vzhlédl v nebe a dobrořečil jim, i lámal, a rozdával učedlníkům, aby kladli před zástup.

\VS{17}I jedli, a nasyceni jsou všickni. A sebráno jest, což jim bylo ostalo drobtů, dvanácte košů.

\VS{18}I stalo se, když se on modlil obzvláštně, že byli s ním učedlníci. I otázal se jich, řka: Kým mne praví býti zástupové?

\VS{19}A oni odpověděvše, řekli: Janem Křtitelem, a jiní Eliášem, jiní pak, že prorok jeden z starých vstal.

\VS{20}I řekl jim: Vy pak kým mne býti pravíte? Odpověděv Petr, řekl: Krista toho Božího.

\VS{21}A on pohroziv jim, rozkázal, aby toho žádnému nepravili,

\VS{22}Pravě: Že Syn člověka musí mnoho trpěti, a potupen býti od starších a od předních kněží i od zákoníků, a zamordován býti, a třetího dne z mrtvých vstáti.

\VS{23}I pravil ke všechněm: Chce-li kdo přijíti za mnou, zapři sám sebe, a beř svůj kříž na každý den, a následuj mne.

\VS{24}Nebo kdož bude chtíti duši svou zachovati, ztratíť ji; a kdož ztratí duši svou pro mne, zachováť ji.

\VS{25}Nebo co jest platno člověku, by všecken svět získal, kdyby sám sebe zatratil, nebo sám sebe zmrhal?

\VS{26}Neb kdož by se za mne styděl a za mé řeči, za tohoť se Syn člověka styděti bude, když přijde v slávě své a Otce svého i svatých andělů.

\VS{27}Ale pravímť vám jistě: Jsouť někteří z těch, jenž tuto stojí, kteříž neokusí smrti, až i uzří království Boží.

\VS{28}I stalo se po těch řečech, jako po osmi dnech, že Ježíš vzav s sebou Petra a Jakuba a Jana, vstoupil na horu, aby se modlil.

\VS{29}A když se modlil, učiněna jest tvář jeho proměněná, a oděv jeho bílý a stkvoucí.

\VS{30}A aj, dva muži mluvili s ním, a ti byli Mojžíš a Eliáš.

\VS{31}Kteříž okázavše se v slávě, vypravovali o smrti jeho, kterouž měl podstoupiti v Jeruzalémě.

\VS{32}Petr pak a ti, kteříž s ním byli, obtíženi byli snem, a procítivše, viděli slávu jeho a dva muže, ani stojí s ním.

\VS{33}I stalo se, když oni odešli od něho, řekl Petr k Ježíšovi: Mistře, dobréť jest nám zde býti. Protož udělejme tuto tři stánky, tobě jeden, a Mojžíšovi jeden, a Eliášovi jeden, nevěda, co mluví.

\VS{34}A když on to mluvil, stal se oblak, i zastínil je. Báli se pak učedlníci, když oni vcházeli do oblaku.

\VS{35}I stal se hlas z oblaku řkoucí: Tentoť jest Syn můj milý, jeho poslouchejte.

\VS{36}A když se ten hlas stal, nalezen jest Ježíš sám. A oni mlčeli, a nepravili žádnému v těch dnech ničehož z těch věcí, kteréž jsou viděli.

\VS{37}Stalo se pak druhého dne, když sstupovali s hory, potkal jej zástup mnohý.

\VS{38}A aj, muž z zástupu zvolal, řka: Mistře, prosím tebe, vzhlédni na syna mého, nebť jediného toho mám.

\VS{39}A aj, duch jej napadá, a on ihned křičí, a sliní se, a ďábel lomcuje jím slinícím se, a nesnadně odchází od něho, sápaje jím.

\VS{40}I prosil jsem učedlníků tvých, aby jej vyvrhli, ale nemohli.

\VS{41}I odpověděv Ježíš, řekl: Ó pokolení nevěrné a převrácené, dokudž budu u vás a dokud vás snášeti budu? Přiveď sem syna svého.

\VS{42}A v tom, když on přicházel, porazil jej ďábel a lomcoval jím. I přimluvil duchu nečistému Ježíš, a uzdravil mládence, a navrátil jej otci jeho.

\VS{43}I divili se náramně všickni velikomocnosti Božské. A když se všickni divili všem věcem, kteréž činil Ježíš, řekl učedlníkům svým:

\VS{44}Složte vy v uších vašich řeči tyto, neboť Syn člověka bude vydán v ruce lidské.

\VS{45}Ale oni nesrozuměli slovu tomu, a bylo před nimi skryto, aby nevyrozuměli jemu. A báli se ho otázati o tom slovu.

\VS{46}I vznikla mezi nimi hádka o to, kdo by z nich byl větší.

\VS{47}Ježíš pak viděv přemyšlování srdce jejich, vzav dítě, postavil je podle sebe,

\VS{48}A řekl jim: Kdožkoli přijal by dítě toto ve jménu mém, mneť přijímá; a kdož by koli mne přijal, přijímá toho, kterýž mne poslal. Nebo kdožť jest nejmenší mezi všemi vámi, tenť bude veliký.

\VS{49}I odpověděv Jan, řekl: Mistře, viděli jsme jednoho, an ve jménu tvém ďábly vymítá; i bránili jsme mu, protože nechodí s námi.

\VS{50}I dí jemu Ježíš: Nebraňtež. Nebo kdoť není proti nám, s námiť jest.

\VS{51}I stalo se, když se doplnili dnové vzetí jeho vzhůru, a on se byl již na tom ustavil, aby šel do Jeruzaléma,

\VS{52}Že poslal posly před sebou. A oni jdouce, vešli do městečka Samaritánského, aby jemu zjednali hospodu.

\VS{53}I nepřijali ho, protože obličej jeho byl obrácen k jití do Jeruzaléma.

\VS{54}A viděvše to učedlníci jeho, Jakub a Jan, řekli: Pane, chceš-li, ať díme, aby oheň sstoupil s nebe a spálil je, jako i Eliáš učinil?

\VS{55}A obrátiv se Ježíš, potrestal jich, řka: Nevíte, čího jste vy duchu.

\VS{56}Syn zajisté člověka nepřišel zatracovati duší lidských, ale aby je spasil. I odešli do jiného městečka.

\VS{57}Stalo se pak, když šli cestou, řekl jemu jeden: Pane, půjdu za tebou, kam se koli obrátíš.

\VS{58}I řekl jemu Ježíš: Lišky doupata mají a ptáci nebeští hnízda, ale Syn člověka nemá, kde by hlavu sklonil.

\VS{59}I řekl k jinému: Pojď za mnou. A on řekl: Pane, dopusť mi prve jíti a pochovati otce mého.

\VS{60}I dí jemu Ježíš: Nech, ať mrtví pochovávají mrtvé své, ale ty jda, zvěstuj království Boží.

\VS{61}I řekl opět jiný: Půjdu za tebou, Pane, ale prve dopusť mi, ať se rozžehnám s těmi, kteříž jsou v domu mém.

\VS{62}Řekl jemu Ježíš: Žádný, kdož vztáhna ruku svou k pluhu, ohlídal by se nazpět, není způsobný k království Božímu.




\par }\Chap{10}{\PP \VerseOne{1}Potom pak vyvolil Pán i jiných sedmdesát, a poslal je po dvou před tváří svou do každého města i místa, kamž měl sám přijíti.

\VS{2}A pravil jim: Žeň zajisté jest mnohá, ale dělníků málo. Protož proste Pána žni, ať vypudí dělníky na žeň svou.

\VS{3}Jdětež. Aj, já posílám vás jako berany mezi vlky.

\VS{4}Nenostež s sebou pytlíka, ani mošny, ani obuvi, a žádného na cestě nepozdravujte.

\VS{5}A do kteréhožkoli domu vejdete, nejprve rcete: Pokoj tomuto domu.

\VS{6}A bude-liť tu který syn pokoje, odpočineť na něm pokoj váš; pakli nic, k vámť se navrátí.

\VS{7}A v témž domu ostaňte, jedouce a pijíce, což u nich jest. Nebo hoden jest dělník mzdy své. Nechoďtež z domu do domu.

\VS{8}Ale do kteréhožkoli města vešli byste a přijali by vás, jezte, což před vás předloží.

\VS{9}A uzdravujte nemocné, kteříž by v něm byli, a rcete jim: Přiblížiloť se k vám království Boží.

\VS{10}A do kteréhožkoli města vešli byste, a nepřijali by vás, vyjdouce na ulice jeho, rcetež:

\VS{11}Také i ten prach, kterýž se přichytil nás z města vašeho, vyrážíme na vás. Ale však to vězte, žeť se jest přiblížilo k vám království Boží.

\VS{12}Pravím zajisté vám, že Sodomským v onen den lehčeji bude nežli tomu městu.

\VS{13}Běda tobě Korozaim, běda tobě Betsaido. Nebo kdyby v Týru a v Sidonu činěni byli divové ti, kteříž v vás činěni jsou, dávno by v žíni a v popele sedíce, pokání činili.

\VS{14}A protož Týru a Sidonu lehčeji bude na soudu nežli vám.

\VS{15}A ty Kafarnaum, které jsi až do nebe zvýšeno, až do pekla sníženo budeš.

\VS{16}Kdož vás slyší, mne slyší; a kdo vámi pohrdá, mnou pohrdá; kdož pak mnou pohrdá, pohrdáť tím, kdož mne poslal.

\VS{17}Potom navrátilo se s radostí těch sedmdesáte, řkouce: Pane, také i ďáblové se nám poddávají ve jménu tvém.

\VS{18}I řekl jim: Viděl jsem satana jako blesk padajícího s nebe.

\VS{19}Aj, dávámť vám moc šlapati na hady a na štíry i na všelikou moc nepřítele, a nic vám neuškodí.

\VS{20}Avšak z toho se neradujte, žeť se vám poddávají duchové, ale raději se radujte, že jména vaše napsána jsou v nebesích.

\VS{21}V tu hodinu rozveselil se v duchu Ježíš, a řekl: Chválím tě, Otče, Pane nebe i země, že jsi tyto věci skryl před moudrými a opatrnými, a zjevils je maličkým. Ovšem, Otče, neb tak se líbilo před tebou.

\VS{22}Všecky věci dány jsou mi od Otce mého, a žádný neví, kdo by byl Syn, jediné Otec, a kdo by byl Otec, jediné Syn, a komuž by chtěl Syn zjeviti.

\VS{23}A obrátiv se k učedlníkům obzvláštně, řekl: Blahoslavené oči, kteréž vidí, co vy vidíte.

\VS{24}Nebo pravím vám, že mnozí proroci i králové chtěli viděti, což vy vidíte, a neviděli, a slyšeti, což vy slyšíte, a neslyšeli.

\VS{25}A aj, jeden zákoník vstal, pokoušeje ho, a řka: Mistře, co čině, život věčný dědičně obdržím?

\VS{26}A on řekl k němu: V Zákoně co jest psáno? Kterak čteš?

\VS{27}A on odpověděv, řekl: Milovati budeš Pána Boha svého ze všeho srdce svého, a ze vší duše své, a ze vší síly své, i ze vší mysli své, a bližního svého jako sebe samého.

\VS{28}I řekl mu Ježíš: Právě jsi odpověděl. To čiň, a živ budeš.

\VS{29}On pak chtěje se sám ospravedlniti, dí Ježíšovi: A kdo jest můj bližní?

\VS{30}I odpověděv Ježíš, řekl: Èlověk jeden šel z Jeruzaléma do Jericho, i upadl mezi lotry. Kteříž obloupivše jej a zranivše, odešli, odpolu živého nechavše.

\VS{31}I přihodilo se, že kněz jeden šel touž cestou, a uzřev jej, pominul.

\VS{32}Též i Levíta až k tomu místu přišed, a uzřev jej, pominul.

\VS{33}Samaritán pak jeden, cestou se bera, přišel až k němu, a uzřev jej, milosrdenstvím hnut jest.

\VS{34}A přistoupě, uvázal rány jeho, naliv oleje a vína, a vloživ jej na hovado své, vedl do hospody, a péči o něj měl.

\VS{35}Druhého pak dne odjíti maje, vyňav dva peníze, dal hospodáři, a řekl: Měj o něj péči, a cožkoli nad to vynaložíš, já když se vrátím, zaplatím tobě.

\VS{36}Kdo tedy z těch tří zdá se tobě bližním býti tomu, kterýž upadl mezi lotry?

\VS{37}A on řekl: Ten, kterýž učinil milosrdenství nad ním. I řekl jemu Ježíš: Jdi, i ty učiň též.

\VS{38}I stalo se, když šli, že on všel do jednoho městečka. Žena pak jedna, jménem Marta, přijala jej do domu svého.

\VS{39}A ta měla sestru, jménem Mariji, kterážto seděci u noh Ježíšových, poslouchala slova jeho.

\VS{40}Ale Marta pečliva byla při mnohé službě Pánu. Kterážto přistoupivši, řekla: Pane, nemáš-liž o to péče, že sestra má nechala mne samé sloužiti? Protož rci jí, ať mi pomůž.

\VS{41}A odpověděv, řekl jí Ježíš: Marta, Marta, pečlivá jsi, a rmoutíš se při mnohých věcech.

\VS{42}Ale jednohoť jest potřebí. Mariať dobrou stránku vyvolila, kterážto nebude odjata od ní.




\par }\Chap{11}{\PP \VerseOne{1}I stalo se, když byl na jednom místě, modle se, že když přestal, řekl k němu jeden z učedlníků jeho: Pane, nauč nás modliti se, jako i Jan učil učedlníky své.

\VS{2}I řekl jim: Když se modlíte; říkejte: Otče náš, jenž jsi v nebesích, posvěť se jméno tvé. Přijď království tvé. Buď vůle tvá, jako v nebi tak i na zemi.

\VS{3}Chléb náš vezdejší dávej nám každého dne.

\VS{4}I odpusť nám hříchy naše, nebo i my odpouštíme všelikému vinníku našemu. A neuvoď nás v pokušení, ale zbav nás od zlého.

\VS{5}I řekl k nim: Kdo z vás bude míti přítele, a půjde k němu o půlnoci, a dí jemu: Příteli, půjč mi tří chlebů.

\VS{6}Nebo přítel můj přišel s cesty ke mně, a nemám, co bych předložil před něj.

\VS{7}A on vnitř jsa, odpověděl by, řka: Nečiň mi nevole, neb jsou již dveře zavříny, a dítky mé se mnou jsou v pokoji. Nemohuť vstáti a dáti tobě.

\VS{8}Pravím vám: Ačť nedá jemu, vstana, protože jest přítel jeho, ale však pro nezbednost jeho vstana, dá jemu, kolikožkoli potřebuje.

\VS{9}I jáť pravím vám: Proste, a budeť vám dáno; hledejte, a naleznete; tlucte, a budeť vám otevříno.

\VS{10}Neb každý, kdož prosí, béře; a kdož hledá, nalézá; a tomu, kdož tluče, bude otevříno.

\VS{11}Kterého pak z vás otce prosil by syn za chléb, zdali kamene podá jemu? Aneb za rybu, zdali místo ryby dá jemu hada?

\VS{12}Aneb prosil-li by za vejce, zdali podá jemu štíra?

\VS{13}Poněvadž tedy vy, zlí jsouce, umíte dobré dary dávati dětem svým, čím více Otec váš nebeský dá Ducha svatého těm, kteříž ho prosí?

\VS{14}I vymítal Ježíš ďábelství, a to bylo němé. Stalo se pak, když vyšlo ďábelství, že mluvil němý. I divili se zástupové.

\VS{15}Ale někteří z nich pravili: V Belzebubu, knížeti ďábelském, vymítá ďábly.

\VS{16}A jiní pokoušejíce ho, znamení s nebe hledali od něho.

\VS{17}Ale on znaje myšlení jejich, řekl jim: Každé království samo v sobě rozdělené pustne, a dům na dům padá.

\VS{18}Jestližeť jest pak i satan proti sobě rozdělen, kterakž stane království jeho? Nebo pravíte, že já v Belzebubu vymítám ďábly.

\VS{19}Jestliže já v Belzebubu vymítám ďábly, synové vaši v kom vymítají? Protož oni soudcové vaši budou.

\VS{20}Pakliť prstem Božím vymítám ďábly, jistěť jest přišlo k vám království Boží.

\VS{21}Když silný oděnec ostříhá síně své, v pokoji jsou všecky věci, kteréž má.

\VS{22}Pakli by silnější než on přijda, přemohl jej, všecka odění jeho odejme, v něž úfal, a loupeže jeho rozdělí.

\VS{23}Kdožť není se mnou, proti mně jest; a kdož neshromažďuje se mnou, rozptylujeť.

\VS{24}Když nečistý duch vyjde od člověka, chodí po místech suchých, hledaje odpočinutí. A nenalezna, dí: Vrátím se do domu svého, odkudž jsem vyšel.

\VS{25}A přijda, nalezne jej vymetený a ozdobený.

\VS{26}I jde, a přijme k sobě jiných sedm duchů horších sebe, a vejdouce, přebývají tam. I jsou poslední věci člověka toho horší nežli první.

\VS{27}I stalo se, když on to mluvil, pozdvihši hlasu jedna žena z zástupu, řekla jemu: Blahoslavený život, kterýž tebe nosil, a prsy, kterýchž jsi požíval.

\VS{28}A on řekl: Ovšem pak blahoslavení, kteříž slyší slovo Boží a ostříhají jeho.

\VS{29}A když se zástupové scházeli, počal praviti: Pokolení toto nešlechetné jest. Znamení vyhledává, a znamení jemu nebude dáno, než znamení Jonáše proroka.

\VS{30}Nebo jakož Jonáš učiněn byl znamením Ninivitským, takť bude i Syn člověka pokolení tomuto.

\VS{31}Královna od poledne stane na soudu s muži pokolení tohoto, a odsoudí je. Nebo přijela od končin země, aby slyšela moudrost Šalomounovu, a aj, více než Šalomoun tuto!

\VS{32}Muži Ninivitští povstanou na soudu s pokolením tímto, a odsoudí je. Nebo činili pokání k kázání Jonášovu, a aj, více nežli Jonáš tuto!

\VS{33}Žádný rozsvítě svíci, nepostaví jí do skrýše, ani pod kbelec, ale na svícen, aby ti, kteříž vcházejí, světlo viděli.

\VS{34}Svíce těla tvého jest oko tvé. Když by tedy oko tvé sprostné bylo, i tělo tvé všecko bude světlé; a pakliť bude nešlechetné, takéť i tělo tvé tmavé bude.

\VS{35}Viziž tedy, aby světlo, kteréž jest v tobě, nebylo tmou.

\VS{36}Pakli celé tělo tvé světlé bude, nemaje žádné částky tmavé, budeť všecko tak světlé, že tě jako svíce bleskem osvítí.

\VS{37}A mezi tím když on mluvil, prosil ho jeden farizeus, aby obědval u něho. A všed, posadil se za stůl.

\VS{38}Farizeus pak viděv to, podivil se, že se neumyl před obědem.

\VS{39}I řekl Pán k němu: Nyní vy farizeové povrchu konvice a mísy čistíte, ale to, což vnitř jest v vás, plno jest loupeže a nešlechetností.

\VS{40}Blázni, zdaliž ten, kterýž učinil, což zevnitř jest, neučinil také i toho, což jest vnitř?

\VS{41}Ale však i z toho, což máte, dávejte almužnu, a aj, všecky věci vaše čisté budou.

\VS{42}Ale běda vám farizeům, kteříž desátky dáváte z máty a z routy a ze všeliké byliny, ale opouštíte soud a lásku Boží; ješto tyto věci měli jste činiti, a oněch neopouštěti.

\VS{43}Běda vám farizeům, nebo milujete první místa v školách a pozdravování na trzích.

\VS{44}Běda vám, zákoníci a farizeové pokrytci, nebo jste jako hrobové nepatrní, po nichž lidé chodíce, nevědí o tom, co tam jest.

\VS{45}I odpověděv jeden z zákoníků, řekl jemu: Mistře, tyto věci mluvě, i nám také lehkost činíš.

\VS{46}A on řekl: I vám zákoníkům běda, nebo obtěžujete lidi břemeny nesnesitelnými, a sami se těch břemen jedním prstem nedotýkáte.

\VS{47}Běda vám, jenž vzděláváte hroby prorocké, kteréž otcové vaši zmordovali.

\VS{48}A tak osvědčujete a potvrzujete skutků otců vašich. Nebo oni zajisté zmordovali jsou je, vy pak vzděláváte hroby jejich.

\VS{49}Protož i Moudrost Boží řekla: Pošliť k nim proroky a apoštoly, a z těch některé mordovati budou, a jiné vyháněti,

\VS{50}Aby požádáno bylo od tohoto pokolení krve všech proroků, kteráž vylita jest od ustanovení světa,

\VS{51}Od krve Abelovy až do krve Zachariášovy, kterýž zahynul mezi oltářem a chrámem. Jistě, pravím vám, požádáno bude od pokolení tohoto.

\VS{52}Běda vám zákoníkům, nebo jste vzali klíč umění; sami jste nevešli, a těm, kteříž vcházeli, zbránili jste.

\VS{53}A když jim to mluvil, počali zákoníci a farizeové přísně jemu odpírati, a k mnohým řečem příčiny jemu dávati,

\VS{54}Ukládajíce o něm, a hledajíce popadnouti něco z úst jeho, aby jej obžalovali.




\par }\Chap{12}{\PP \VerseOne{1}A vtom, když mnozí zástupové scházeli se, takže jedni druhé velmi tlačili, počal mluviti k učedlníkům svým: Nejpředněji se varujte od kvasu farizeů, jenž jest pokrytství.

\VS{2}Neboť nic není skrytého, což by nemělo býti zjeveno; ani jest co tajného, ješto by nemělo býti zvědíno.

\VS{3}Protož to, co jste pravili ve tmách, bude na světle slyšáno, a co jste sobě v uši šeptali v pokojích, hlásánoť bude na střechách.

\VS{4}Pravím pak vám přátelům svým: Nestrachujte se těch, jenž tělo zabíjejí, a potom nemají, co by více učinili.

\VS{5}Ale ukážiť vám, koho se máte báti: Bojte se toho, kterýžto, když zabije, má moc uvrci do pekelného ohně. Jistě, pravím vám, toho se bojte.

\VS{6}Zdaliž neprodávají pět vrabců za dva haléře? Avšak ani jeden z nich není v zapomenutí před Bohem.

\VS{7}Nýbrž i vlasové hlavy vaší všickni zečteni jsou. Protož nebojtež se, mnohemť vy vrabce převyšujete.

\VS{8}Pravímť pak vám: Každý kdož by koli vyznal mne před lidmi, i Syn člověka vyzná jej před anděly Božími.

\VS{9}Kdož by mne pak zapřel před lidmi, zapřínť bude před anděly Božími.

\VS{10}A každý kdož dí slovo proti Synu člověka, bude mu odpuštěno, ale tomu, kdož by se Duchu svatému rouhal, nebudeť odpuštěno.

\VS{11}Když pak vás voditi budou do škol a k vladařům a k mocným, nepečujte, kterak aneb co byste odpovídali, aneb co byste mluvili.

\VS{12}Duch svatý zajisté naučí vás v tu hodinu, co byste měli mluviti.

\VS{13}I řekl jemu jeden z zástupu: Mistře, rci bratru mému, ať rozdělí se mnou dědictví.

\VS{14}A on řekl jemu: Èlověče, kdo mne ustavil soudcí aneb děličem nad vámi?

\VS{15}I řekl k nim: Viztež a vystříhejte se od lakomství; neboť ne v rozhojnění statku něčího život jeho záleží.

\VS{16}Pověděl jim také i podobenství, řka: Èlověka jednoho bohatého hojné úrody pole přineslo.

\VS{17}I přemyšloval sám v sobě, řka: Co učiním, že nemám, kde bych shromáždil úrody své?

\VS{18}I řekl: Toto učiním: Zbořím stodoly své a větších nadělám, a tu shromáždím všecky své úrody i zboží svá.

\VS{19}A dím duši své: Duše, máš mnoho statku složeného za mnohá léta, odpočívej, jez, pij, měj dobrou vůli.

\VS{20}I řekl jemu Bůh: Ó blázne, této noci požádají duše tvé od tebe, a to, cožs připravil, čí bude?

\VS{21}Takť jest každý, kdož sobě shromažďuje, a není v Bohu bohatý.

\VS{22}Řekl pak učedlníkům svým: Protož pravím vám: Nebuďtež pečliví o život svůj, co byste jedli, ani o tělo, čím byste se odívali.

\VS{23}Život větší jest nežli pokrm, a tělo větší nežli oděv.

\VS{24}Patřte na havrany, žeť nesejí, ani žnou, a nemají špižírny, ani stodoly, a Bůh krmí je. I čím v větší vážnosti jste vy než ptactvo?

\VS{25}A kdož pak z vás pečlivě o to mysle, můž přidati ku postavě své loket jeden?

\VS{26}Poněvadž tedy nemůžete s to býti, což nejmenšího jest, proč o jiné věci se staráte?

\VS{27}Patřte na kvítí polní, kterak rostou, nedělají, ani předou, a pravímť vám, že ani Šalomoun ve vší slávě své nebyl tak odín, jako jedno z těchto.

\VS{28}A poněvadž trávu, kteráž dnes na poli jest, a zítra do peci uvržena bývá, Bůh tak odívá, čím více vás, ó malé víry?

\VS{29}I vy nestarejte se o to, co byste jedli, aneb co byste pili, aniž o to tak velmi pečujte.

\VS{30}Nebo těch všech věcí národové světa tohoto hledají. Víť pak Otec váš, že těch věcí potřebujete.

\VS{31}Ale raději hledejte království Božího, a tyto všecky věci budou vám přidány.

\VS{32}Neboj se, ó maličké stádce, neboť se zalíbilo Otci vašemu dáti vám království.

\VS{33}Prodávejte statky vaše, a dávejte almužnu. Dělejte sobě pytlíky, kteříž nevetšejí, poklad, kterýž nehyne, v nebesích, kdežto zloděj dojíti nemůž, a kdež mol nekazí.

\VS{34}Nebo kdež jest poklad váš, tuť bude i srdce vaše.

\VS{35}Buďtež bedra vaše přepásaná, a svíce hořící.

\VS{36}A vy podobni buďte lidem očekávajícím Pána svého, až by se vrátil z svadby, aby hned, jakž by přišel a potloukl, otevřeli jemu.

\VS{37}Blaze služebníkům těm, kteréž přijda Pán, nalezl by, a oni bdí. Amen pravím vám, že přepáše se, a káže jim sednouti za stůl, a chodě, bude jim sloužiti.

\VS{38}A přišel-liť by v druhé bdění, a pakliť by v třetí bdění přišel, a tak je nalezl, blahoslavení jsou služebníci ti.

\VS{39}Toto pak vězte, že byť věděl hospodář, v kterou by hodinu měl zloděj přijíti, bděl by zajisté, a nedal by podkopati domu svého.

\VS{40}Protož i vy buďte hotovi, nebo v kterou hodinu nenadějete se, Syn člověka přijde.

\VS{41}I řekl jemu Petr: Pane, nám-li pravíš toto podobenství, čili všechněm?

\VS{42}I dí Pán: Aj kdo jest věrný šafář a opatrný, jehož by ustanovil pán nad čeledí svou, aby jim v čas dával vyměřený pokrm,

\VS{43}Blahoslavený služebník ten, kteréhož, když by přišel pán jeho, nalezne, an tak činí.

\VS{44}Vpravdě pravím vám, že nade vším statkem svým ustanoví jej.

\VS{45}Pakli by řekl služebník ten v srdci svém: Prodlévá přijíti pán můj, i počal by bíti služebníky a služebnice, a jísti a píti i opíjeti se,

\VS{46}Přijdeť pán služebníka toho v den, v kterýž se nenaděje, a v hodinu, kteréž neví. I oddělíť jej, a díl jeho položí s nevěrnými.

\VS{47}Služebník pak ten, kterýž by znal vůli pána svého a nepřipravoval se, a nečinil podle vůle jeho, bit bude velmi.

\VS{48}Ale kterýž neznal, a hodné věci trestání činil, bit bude ne tak velmi. Každému pak, komuž jest mnoho dáno, mnoho bude od něho požádáno; a komuť jsou mnoho poručili, víceť požádají od něho.

\VS{49}Oheň přišel jsem pustiti na zemi, a co chci, jestliže již hoří?

\VS{50}Ale křtem mám křtěn býti, a kterak jsem soužen, dokudž se nevykoná!

\VS{51}A což se domníváte, že bych přišel pokoj dáti na zemi? Nikoli, pravím vám, ale rozdělení.

\VS{52}Nebo již od této chvíle bude jich pět v jednom domu rozděleno, tři proti dvěma, a dva proti třem.

\VS{53}Bude rozdělen otec proti synu, a syn proti otci, mátě proti dceři, a dcera proti mateři, svegruše proti nevěstě své, a nevěsta proti svegruši své.

\VS{54}Pravil také i k zástupům: Když vídáte oblak, an vzchodí od západu, hned pravíte: Příval jde, a tak bývá.

\VS{55}A když od poledne vítr věje, říkáte: Bude horko, a býváť.

\VS{56}Pokrytci, způsob nebe a země umíte souditi, a kterakž pak tohoto času nepoznáváte?

\VS{57}Ano proč i sami od sebe nesoudíte, což spravedlivého jest?

\VS{58}Když pak jdeš s protivníkem svým k vrchnosti, na cestě přičiň se o to, abys byl zproštěn od něho, aby snad netáhl tebe k soudci, a soudce dal by tebe biřici, a biřic vsadil by tě do žaláře.

\VS{59}Pravím tobě: Nevyjdeš odtud, dokudž bys i toho posledního haléře nenavrátil.




\par }\Chap{13}{\PP \VerseOne{1}Byli pak tu přítomní času toho někteří, vypravujíce jemu o Galilejských, kterýchžto krev Pilát smísil s obětmi jejich.

\VS{2}I odpověděv Ježíš, řekl jim: Co mníte, že jsou ti Galilejští byli větší hříšníci nežli všickni jiní Galilejští, že takové věci trpěli?

\VS{3}Nikoli, pravímť vám. Ale nebudete-li pokání činiti, všickni též zahynete.

\VS{4}Anebo oněch osmnácte, na kteréžto upadla věže v Siloe, a zbila je, zdali se domníváte, že by oni vinni byli nad všecky lidi přebývající v Jeruzalémě?

\VS{5}Nikoli, pravím vám. Ale nebudete-li pokání činiti, všickni též zahynete.

\VS{6}Pověděl pak toto podobenství: Èlověk jeden měl strom fíkový štípený na vinici své. I přišel, hledaje ovoce na něm, ale nenalezl.

\VS{7}I řekl k vinaři: Aj, po tři léta již přicházím, hledaje ovoce na tom fíku, a nenalézám. Vytniž jej! Proč i tu zemi darmo kazí?

\VS{8}On pak odpověděv, řekl jemu: Pane, ponechejž ho i tohoto léta, ažť jej okopám a ohnojím,

\VS{9}Zdali by nesl ovoce. Pakliť neponese, potom vytneš jej.

\VS{10}Učil pak v jedné škole jejich v den sváteční.

\VS{11}A aj, byla tu žena, kteráž měla ducha nemoci osmnácte let, a byla sklíčena, a nijakž se nemohla zprostiti.

\VS{12}A uzřev ji Ježíš, zavolal jí k sobě, a řekl jí: Ženo, zproštěna jsi od nemoci své.

\VS{13}I vložil na ni ruce, a ihned zdvihla se, a velebila Boha.

\VS{14}Tedy kníže školní odpověděv, hněvaje se proto, že v den sváteční uzdravoval Ježíš, řekl k zástupu: Šest dní jest, v nichž náleží dělati; protož v těch dnech přicházejíce, buďte uzdravováni, a ne v den sobotní.

\VS{15}I odpověděv jemu Pán, řekl: Pokrytče, zdali jeden každý z vás v den sváteční neodvazuje vola svého nebo osla od jeslí, a nevodí napájeti?

\VS{16}Tato pak dcera Abrahamova, kterouž byl svázal satan již osmnácte let, což neměla býti rozvázána od svazku v den sváteční?

\VS{17}A když on to pověděl, zastyděli se všickni protivníci jeho, ale všecken lid radoval se ze všech těch slavných skutků, kteříž se dáli od něho.

\VS{18}I řekl Ježíš: Èemu podobno jest království Boží a k čemu je přirovnám?

\VS{19}Podobno jest zrnu horčičnému, kteréžto vzav člověk, uvrhl do zahrady své. I rostlo, a učiněno jest v strom veliký, a ptactvo nebeské hnízda sobě dělali na ratolestech jeho.

\VS{20}A opět řekl: K čemu připodobním království Boží?

\VS{21}Podobno jest kvasu, kterýžto vzavši žena, zadělala ve třech měřicích mouky, až zkysalo všecko.

\VS{22}I chodil po městech a městečkách uče, bera se do Jeruzaléma.

\VS{23}I řekl jemu jeden: Pane, tuším, že jest málo těch, kteříž spaseni býti mají? On pak řekl k nim:

\VS{24}Snažujte se vcházeti těsnou branou; neboť (pravím vám) mnozí hledati budou vjíti, a nebudou moci,

\VS{25}Totiž když vejde hospodář, a zavře dveře, a počnete vně státi a tlouci na dveře, řkouce: Pane, Pane, otevři nám, a on odpovídaje, díť vám: Neznám vás, odkud jste:

\VS{26}Tedy počnete říci: Jídali jsme a píjeli před tebou, a na ulicech našich jsi učil.

\VS{27}I dí: Pravím vám, žeť vás neznám, odkud jste. Odejdětež ode mne všickni činitelé nepravosti.

\VS{28}Tamť bude pláč a škřipení zubů, když uzříte Abrahama a Izáka a Jákoba a všecky proroky v království Božím, sami pak sebe vyhnané ven.

\VS{29}I přijdouť mnozí od východu, a od západu, a od půlnoci, i od poledne, a budou stoliti v království Božím.

\VS{30}A aj, jsouť poslední, kteříž budou první, a jsou první, kteříž budou poslední.

\VS{31}A v ten den přistoupili někteří z farizeů, řkouce jemu: Vyjdi, a odejdi odsud, nebo Herodes chce tě zamordovati.

\VS{32}I řekl jim: Jdouce, povězte lišce té: Aj, vymítám ďábly, a uzdravuji dnes a zítra, a třetího dne dokonám.

\VS{33}Ale však musím dnes a zítra i pozejtří choditi; neboť jest nelze proroku zahynouti jinde kromě Jeruzaléma.

\VS{34}Jeruzaléme, Jeruzaléme, ješto morduješ proroky a kamenuješ ty, kteříž k tobě bývají posláni, kolikrát jsem chtěl shromážditi syny tvé, jako slepice kuřátka svá pod křídla? A nechtěli jste.

\VS{35}Aj, opuštěn bude dům váš a zanechán vám pustý. Ale jistě pravím vám, že nikoli mne neuzříte, ažť přijde čas, když díte: Požehnaný, jenž se béře ve jménu Páně.




\par }\Chap{14}{\PP \VerseOne{1}I stalo se, když všel Ježíš do domu jednoho knížete farizejského v sobotu, aby jedl chléb, že oni šetřili ho.

\VS{2}A aj, člověk jeden vodnotelný byl před ním.

\VS{3}I odpověděv Ježíš, dí zákoníkům a farizeům, řka: Sluší-li v sobotu uzdravovati?

\VS{4}A oni mlčeli. Tedy on dosáh jeho, uzdravil a propustil.

\VS{5}A odpověděv k nim řekl: Èí z vás osel anebo vůl upadl by do studnice, a ne ihned by ho vytáhl v den sobotní?

\VS{6}I nemohli jemu na to odpovědíti.

\VS{7}Pověděl také i ku pozvaným podobenství, (spatřiv to, kterak sobě přední místa vyvolovali,) řka k nim:

\VS{8}Kdybys byl od někoho pozván na svadbu, nesedej na předním místě, ať by snad vzácnější nežli ty nebyl pozván od něho.

\VS{9}A přijda ten, kterýž tebe i onoho pozval, řekl by tobě: Dej tomuto místo. A tehdy počal bys s hanbou na posledním místě seděti.

\VS{10}Ale když bys byl pozván, jda, posaď se na posledním místě. A kdyby přišel ten, kterýž tebe pozval, aby řekl tobě: Příteli, posedni výše, tedy budeš míti chválu před spolustolícími.

\VS{11}Nebo každý, kdož se povyšuje, bude ponížen; a kdož se ponižuje, bude povýšen.

\VS{12}Pravil také i tomu, kterýž ho byl pozval: Když činíš oběd nebo večeři, nezov přátel svých, ani bratří svých, ani sousedů bohatých, ať by snad i oni zase nezvali tebe, a měl bys odplatu.

\VS{13}Ale když činíš hody, povolej chudých, chromých, kulhavých, slepých,

\VS{14}A blahoslavený budeš. Neboť nemají, odkud by odplatili tobě, ale budeť odplaceno při vzkříšení spravedlivých.

\VS{15}I uslyšav to jeden z přísedících, řekl jemu: Blahoslavený jest, kdož jí chléb v království Božím.

\VS{16}On pak řekl jemu: Èlověk jeden učinil večeři velikou, a pozval mnohých.

\VS{17}I poslal služebníka svého v hodinu večeře, aby řekl pozvaným: Pojďte, nebo již připraveno jest všecko.

\VS{18}I počali se všickni spolu vymlouvati. První řekl jemu: Ves jsem koupil, a musím vyjíti a ohledati jí; prosím tebe, vymluv mne.

\VS{19}A druhý řekl: Patero spřežení volů koupil jsem, a jdu, abych jich zkusil; prosím tebe, vymluv mne.

\VS{20}A jiný dí: Ženu jsem pojal, a protož nemohu přijíti.

\VS{21}I navrátiv se služebník, zvěstoval tyto věci pánu svému. Tedy rozhněvav se hospodář, řekl služebníku svému: Vyjdi rychle na rynky a na ulice města, a chudé, i chromé, i kulhavé, a slepé uveď sem.

\VS{22}I řekl služebník: Pane, stalo se, jakož jsi rozkázal, a ještěť místo jest.

\VS{23}Tedy řekl pán služebníku: Vyjdiž na cesty a mezi ploty, a přinuť vjíti, ať se naplní dům můj.

\VS{24}Nebo pravímť vám, že žádný z mužů těch, kteříž pozváni byli, neokusí večeře mé.

\VS{25}Šli pak mnozí zástupové s ním. A on obrátiv se, řekl jim:

\VS{26}Jde-li kdo ke mně, a nemá-li v nenávisti otce svého, i mateře, i ženy, i dětí, i bratří, i sestr, ano i té duše své, nemůž býti mým učedlníkem.

\VS{27}A kdožkoli nenese kříže svého, a jde za mnou, nemůž býti mým učedlníkem.

\VS{28}Nebo kdo z vás jest, chtěje stavěti věži, aby prve sedna, nepočetl nákladu, bude-li míti dosti k dokonání toho díla?

\VS{29}Aby snad, když by položil grunt, a nemohl dokonati, nepřišlo na to, že všickni to vidouce, počali by se jemu posmívati,

\VS{30}Řkouce: Tento člověk počal stavěti, a nemohl dokonati.

\VS{31}Anebo který král bera se k boji proti jinému králi, zdaliž prve nesedne, aby se poradil, mohl-li by s desíti tisíci potkati se s tím, kterýž s dvadcíti tisíci táhne proti němu?

\VS{32}Sic jinak, když ještě podál od něho jest, pošle posly k němu, žádaje toho, což by bylo ku pokoji.

\VS{33}Tak zajisté každý z vás, kdož se neodřekne všech věcí, kterýmiž vládne, nemůž býti mým učedlníkem.

\VS{34}Dobráť jest sůl. Pakli sůl bude zmařena, čím bude napravena?

\VS{35}Ani do země, ani do hnoje se nehodí; ale vyvržena bude ven. Kdo má uši k slyšení, slyš.




\par }\Chap{15}{\PP \VerseOne{1}Přibližovali se pak k němu všickni publikáni a hříšníci, aby ho slyšeli.

\VS{2}I reptali farizeové a zákoníci, řkouce: Tento hříšníky přijímá a jí s nimi.

\VS{3}I pověděl jim podobenství toto, řka:

\VS{4}Kdyby někdo z vás měl sto ovec, a ztratil by jednu z nich, zdaliž by nenechal devadesáti devíti na poušti, a nešel k té, kteráž zahynula, až by i nalezl ji?

\VS{5}A nalezna, jistě by ji vložil na ramena svá s radostí.

\VS{6}A přijda domů, svolal by přátely a sousedy, řka jim: Spolu radujte se se mnou, neb jsem nalezl ovci svou, kteráž byla zahynula.

\VS{7}Pravímť vám, že tak jest radost v nebi nad jedním hříšníkem pokání činícím větší, nežli nad devadesáti devíti spravedlivými, kteříž nepotřebují pokání.

\VS{8}Aneb žena některá mající grošů deset, ztratila-li by jeden groš, zdaliž nezažže svíce, a nemete domu, a nehledá pilně, dokudž nenalezne?

\VS{9}A když nalezne, svolá přítelkyně a sousedy, řkuci: Spolu radujte se se mnou, neb jsem nalezla groš, kterýž jsem byla ztratila.

\VS{10}Takť pravím vám, že jest radost před anděly Božími nad jedním hříšníkem pokání činícím.

\VS{11}Řekl také Ježíš: Èlověk jeden měl dva syny.

\VS{12}Z nichž mladší řekl otci: Otče, dej mi díl statku, kterýž mně náleží. I rozdělil jim statek.

\VS{13}A po nemnohých dnech, shromáždiv sobě všecko mladší syn, odšel do daleké krajiny, a tam rozmrhal statek svůj, živ jsa prostopášně.

\VS{14}A když všecko utratil, stal se hlad veliký v krajině té, a on počal nouzi trpěti.

\VS{15}I všed, přídržel se jednoho měštěnína krajiny té; a on jej poslal do vsi své, aby pásl vepře.

\VS{16}I žádal nasytiti břicho své mlátem, kteréž svině jedly, a žádný nedával jemu.

\VS{17}On pak přišed sám k sobě, řekl: Aj, jak mnozí čeledínové u otce mého hojnost mají chleba, a já tuto hladem mru!

\VS{18}Vstana, půjdu k otci svému, a dím jemu: Otče, zhřešil jsem proti nebi a před tebou,

\VS{19}A již více nejsem hoden slouti syn tvůj. Ale učiň mne jako jednoho z čeledínů svých.

\VS{20}I vstav, šel k otci svému. A když ještě opodál byl, uzřel jej otec jeho, a milosrdenstvím hnut jsa, přiběh, padl na šíji jeho, a políbil ho.

\VS{21}I řekl jemu syn: Otče, zhřešil jsem proti nebi a před tebou, a jižť nejsem hoden slouti syn tvůj.

\VS{22}I řekl otec služebníkům svým: Přineste roucho to první, a oblecte jej, a dejte prsten na ruku jeho a obuv na nohy.

\VS{23}A přivedouce tele tučné, zabijte, a hodujíce, buďme veseli.

\VS{24}Nebo tento syn můj byl umřel, a zase ožil; byl zahynul, a nalezen jest. I počali veseli býti.

\VS{25}Byl pak syn jeho starší na poli. A jda, když se přibližoval k domu, uslyšel zpívání a hluk veselících se.

\VS{26}I povolav jednoho z služebníků svých, otázal se ho, co by to bylo.

\VS{27}A on řekl jemu: Bratr tvůj přišel, i zabil otec tvůj tučné tele, že ho zdravého přijal.

\VS{28}I rozhněval se on, a nechtěl tam vjíti. Otec pak jeho vyšed, prosil ho.

\VS{29}A on odpověděv, řekl otci: Aj, tolik let sloužím tobě, a nikdy jsem přikázání tvého nepřestoupil, avšak nikdy jsi mi nedal ani kozelce, abych také s přáteli svými vesel pobyl.

\VS{30}Ale když syn tvůj tento, kterýž prožral statek tvůj s nevěstkami, přišel, zabils jemu tele tučné.

\VS{31}A on řekl mu: Synu, ty vždycky se mnou jsi, a všecky věci mé jsou tvé.

\VS{32}Ale hodovati a radovati se náleželo. Nebo bratr tvůj tento byl umřel, a zase ožil; zahynul byl, a nalezen jest.




\par }\Chap{16}{\PP \VerseOne{1}Pravil pak i k učedlníkům svým: Èlověk jeden byl bohatý, kterýž měl šafáře; a ten obžalován jest před ním, jako by mrhal statek jeho.

\VS{2}I povolav ho, řekl jemu: Což to slyším o tobě? Vydej počet z vladařství svého, neb již nebudeš moci déle vládnouti.

\VS{3}I dí vladař sám v sobě: Co učiním? Teď pán můj odjímá ode mne vladařství. Kopati nemohu, žebrati se stydím.

\VS{4}Vím, co učiním, aby, když budu zbaven vladařství, přijali mne do svých domů.

\VS{5}I zavolav jednoho každého dlužníka pána svého, řekl prvnímu: Jaks mnoho dlužen pánu mému?

\VS{6}A on řekl: Sto tun oleje. I řekl mu: Vezmi rejistra svá, a sedna rychle, napiš padesát.

\VS{7}Potom druhému řekl: Ty pak jaks mnoho dlužen? Kterýž řekl: Sto korců pšenice. I dí mu: Vezmi rejistra svá, a napiš osmdesát.

\VS{8}I pochválil pán vladaře nepravého, že sobě opatrně učinil. Nebo synové tohoto světa opatrnější jsou, nežli synové světla v svých věcech.

\VS{9}I jáť pravím vám: Èiňte sobě přátely z mamony nepravosti, aby, když byste zhynuli, přijali vás do věčných stanů.

\VS{10}Kdožť jest věrný v mále, i ve mnozeť věrný bude. A kdož v mále jest nepravý, i ve mnozeť nepravý jest.

\VS{11}Poněvadž tedy v mamoně nepravé věrní jste nebyli, spravedlivého zboží kdo vám svěří?

\VS{12}A když jste v cizím věrní nebyli, což vašeho jest, kdo vám dá?

\VS{13}Nižádný služebník nemůž dvěma pánům sloužiti. Nebť zajisté jednoho nenáviděti bude, a druhého milovati, aneb jednoho přídržeti se bude, a druhým pohrdne. Nemůžte Bohu sloužiti a mamoně.

\VS{14}Slyšeli pak toto všecko i farizeové, kteříž byli lakomí, a posmívali se jemu.

\VS{15}I dí jim: Vy jste, ješto se sami spravedliví činíte před lidmi, ale Bůhť zná srdce vaše; nebo což jest u lidí vysokého, ohavnost jest před Bohem.

\VS{16}Zákon a Proroci až do Jana, a od té chvíle království Boží zvěstuje se, a každý se do něho násilně tiskne.

\VS{17}Snázeť jest zajisté nebi a zemi pominouti, nežli v Zákoně jednomu tytlíku zahynouti.

\VS{18}Každý, kdož propustí manželku svou, a jinou pojímá, cizoloží; a kdož propuštěnou od muže pojímá, cizoloží.

\VS{19}Byl pak člověk jeden bohatý, a obláčel se v šarlat a v kment, a hodoval na každý den stkvostně.

\VS{20}A byl také jeden žebrák, jménem Lazar, kterýžto ležel u vrat jeho vředovitý,

\VS{21}Žádaje nasycen býti z drobtů, kteříž padali z stolu bohatce. Ale i psi přicházejíce, lízali vředy jeho.

\VS{22}I stalo se, že ten žebrák umřel, a nesen jest od andělů do lůna Abrahamova. Umřel pak i bohatec, a pohřben jest.

\VS{23}Potom v pekle pozdvih očí svých, v mukách jsa, uzřel Abrahama zdaleka, a Lazara v lůnu jeho.

\VS{24}I zvolav bohatec, řekl: Otče Abrahame, smiluj se nade mnou, a pošli Lazara, ať omočí konec prstu svého v vodě, a svlaží jazyk můj; nebo se mučím v tomto plameni.

\VS{25}I řekl mu Abraham: Synu, rozpomeň se, žes ty již vzal dobré věci své v životě svém, a Lazar též zlé. Nyní pak tento se již těší, ale ty se mučíš.

\VS{26}A nadto nade všecko mezi námi a vámi propast veliká utvrzena jest, aby ti, kteříž chtí odsud k vám jíti, nemohli, ani odonud k nám přijíti.

\VS{27}I řekl: Ale prosím tebe, Otče, abys ho poslal do domu otce mého.

\VS{28}Neboť mám pět bratrů. Ať jim svědčí, aby i oni nepřišli do tohoto místa muk.

\VS{29}I řekl jemu Abraham: Majíť Mojžíše a Proroky, nechť jich poslouchají.

\VS{30}A on řekl: Nic, otče Abrahame, ale kdyby kdo z mrtvých šel k nim, budou pokání činiti.

\VS{31}I řekl mu: Poněvadž Mojžíše a Proroků neposlouchají, aniž byť kdo z mrtvých vstal, uvěří jemu.




\par }\Chap{17}{\PP \VerseOne{1}Tedy řekl učedlníkům: Není možné, aby nepřišla pohoršení, ale běda tomu, skrze kohož přicházejí.

\VS{2}Lépe by mu bylo, aby žernov osličí vložen byl na hrdlo jeho, a uvržen byl do moře, nežli by pohoršil jednoho z těchto maličkých.

\VS{3}Šetřte se. Zhřešil-li by pak proti tobě bratr tvůj, potresci ho, a bude-liť toho želeti, odpusť mu.

\VS{4}A byť pak sedmkrát za den zhřešil proti tobě, a sedmkrát za den obrátil se k tobě, řka: Žel mi toho, odpusť mu.

\VS{5}I řekli apoštolé Pánu: Přispoř nám víry.

\VS{6}I dí Pán: Kdybyste měli víru jako zrno horčičné, řekli byste této moruši: Vykořeň se a přesaď se do moře, a uposlechla by vás.

\VS{7}Nebo kdo jest z vás, maje služebníka, ješto oře aneb pase dobytek, aby jemu, když by se s pole navrátil, hned řekl: Pojď a seď za stůl?

\VS{8}Ale zdali raději nedí jemu: Připrav, ať povečeřím, a opáše se, služ mi, až se najím a napím, a potom i ty jez a pij?

\VS{9}Zdali děkuje služebníku tomu, že učinil to, což mu rozkázal? Nezdá mi se.

\VS{10}Tak i vy, když učiníte všecko, což vám přikázáno, rcete: Služebníci neužiteční jsme. Což jsme povinni byli učiniti, učinili jsme.

\VS{11}I stalo se, když se bral do Jeruzaléma, že šel skrze Samaří a Galilei.

\VS{12}A když vcházel do jednoho městečka, potkalo se s ním deset mužů malomocných, kteřížto stáli zdaleka.

\VS{13}A pozdvihše hlasu, řekli: Ježíši přikazateli, smiluj se nad námi.

\VS{14}Kteréžto on uzřev, řekl jim: Jdouce, ukažte se kněžím. I stalo se, když šli, že očištěni jsou.

\VS{15}Jeden pak z nich uzřev, že jest uzdraven, navrátil se s velikým hlasem, velebě Boha.

\VS{16}A padl na tvář k nohám jeho, díky čině jemu. A ten byl Samaritán.

\VS{17}I odpověděv Ježíš, řekl: Zdaliž jich deset není očištěno? A kdež jest jich devět?

\VS{18}Nenalezli se k tomu, aby přijdouce, chválu Bohu vzdali, jediné cizozemec tento?

\VS{19}I řekl jemu: Vstana, jdi, víra tvá tě uzdravila.

\VS{20}Otázán pak jsa od zákoníků, kdy přijde království Boží, odpověděl jim a řekl: Nepřijdeť království Boží patrně.

\VS{21}Aniž řeknou: Aj, tuto, aneb aj, tamto. Nebo aj, království Boží jestiť mezi vámi.

\VS{22}I řekl učedlníkům: Přijdou dnové, že budete žádati viděti jeden den Syna člověka, a neuzříte.

\VS{23}A dějíť vám: Aj, zde, hle, tamto. Nechoďte, ani následujte.

\VS{24}Nebo jakožto blesk blýskající se z jedné krajiny, kteráž pod nebem jest, až do druhé, kteráž též pod nebem jest, svítí, tak bude i Syn člověka ve dni svém.

\VS{25}Ale nejprve musí mnoho trpěti, a potupen býti od národu tohoto.

\VS{26}A jakož se dálo za dnů Noé, tak bude i za dnů Syna člověka.

\VS{27}Jedli, pili, ženili se, vdávaly se až do toho dne, v kterémžto Noé všel do korábu; i přišla potopa, a zahladila všecky.

\VS{28}A též podobně, jako se stalo ve dnech Lotových: Jedli, pili, kupovali, prodávali, štěpovali, stavěli.

\VS{29}Ale dne toho, když vyšel Lot z Sodomy, pršel oheň s sirou s nebe, a zahladil všecky.

\VS{30}Takť nápodobně bude v ten den, když se Syn člověka zjeví.

\VS{31}V ten čas kdo by byl na střeše, a nádobí jeho v domu, nesstupuj, aby je pobral; a kdo na poli, též nevracuj se zase.

\VS{32}Pomněte na Lotovu ženu.

\VS{33}Nebo kdož by koli hledal život svůj zachovati, ztratíť jej; a kdož by jej koli ztratil, obživíť jej.

\VS{34}Pravímť vám: V tu noc budou dva na loži jednom; jeden bude vzat, a druhý opuštěn.

\VS{35}Dvě budou mleti spolu; jedna bude vzata, a druhá opuštěna.

\VS{36}Dva budou na poli; jeden bude vzat, a druhý opuštěn.

\VS{37}I odpověděvše, řekli jemu: Kde, Pane? On pak řekl jim: Kdežť bude tělo, tamť se shromáždí i orlice.




\par }\Chap{18}{\PP \VerseOne{1}Pověděl jim také i podobenství, kterak by potřebí bylo vždycky se modliti a neoblevovati,

\VS{2}Řka: Byl jeden soudce v městě jednom, kterýž se Boha nebál a člověka nestyděl.

\VS{3}Byla pak vdova jedna v témž městě. I přišla k němu, řkuci: Pomsti mne nad protivníkem mým.

\VS{4}A on nechtěl za dlouhý čas. Ale potom řekl sám v sobě: Ač se Boha nebojím, a člověka nestydím,

\VS{5}Však že mi pokoje nedá tato vdova, pomstím jí, aby naposledy přijduci, neuhaněla mne.

\VS{6}I dí Pán: Slyšte, co praví soudce nepravý.

\VS{7}A což by pak Bůh nepomstil volených svých, volajících k němu dnem i nocí, ačkoli i prodlévá jim?

\VS{8}Pravímť vám, žeť jich brzo pomstí. Ale když přijde Syn člověka, zdaliž nalezne víru na zemi?

\VS{9}I řekl také k některým, kteříž v sebe doufali, že by spravedliví byli, jiných sobě za nic nevážíce, podobenství toto:

\VS{10}Dva muži vstupovali do chrámu, aby se modlili, jeden farizeus a druhý publikán.

\VS{11}Farizeus stoje soukromí, takto se modlil: Bože, děkuji tobě, že nejsem jako jiní lidé, dráči, nespravedliví, cizoložníci, aneb jako i tento publikán.

\VS{12}Postím se dvakrát do téhodne, desátky dávám ze všech věcí, kterýmiž vládnu.

\VS{13}Publikán pak zdaleka stoje, nechtěl ani očí k nebi pozdvihnouti, ale bil se v prsy své, řka: Bože, buď milostiv mně hříšnému.

\VS{14}Pravímť vám: Odšel tento, ospravedlněn jsa, do domu svého, a ne onen. Nebo každý, kdož se povyšuje, bude ponížen; a kdož se ponižuje, bude povýšen.

\VS{15}Přinášeli také k němu i nemluvňátka, aby se jich dotýkal. To viděvše učedlníci, přimlouvali jim.

\VS{16}Ale Ježíš svolav je, řekl: Nechte dítek, ať jdou ke mně, a nebraňte jim, nebo takovýchť jest království Boží.

\VS{17}Amen pravím vám: Kdož by koli nepřijal království Božího jako dítě, nevejdeť do něho.

\VS{18}I otázalo se ho jedno kníže, řka: Mistře dobrý, co čině, život věčný obdržím?

\VS{19}I řekl jemu Ježíš: Co mne nazýváš dobrým? Žádný není dobrý, než sám toliko Bůh.

\VS{20}Však umíš přikázání: Nezcizoložíš, nezabiješ, nepokradeš, nepromluvíš křivého svědectví, cti otce svého i matku svou.

\VS{21}On pak řekl: Toho všeho ostříhal jsem od své mladosti.

\VS{22}Slyšav to Ježíš, řekl mu: Ještěť se jednoho nedostává. Všecko, což máš, prodej, a rozdej chudým, a budeš míti poklad v nebi, a pojď, následuj mne.

\VS{23}On pak uslyšav to, zarmoutil se; byl zajisté bohatý velmi.

\VS{24}A viděv jej Ježíš zarmouceného, řekl: Aj, jak nesnadně ti, kdož statky mají, do království Božího vejdou!

\VS{25}Snáze jest zajisté velbloudu skrze jehelnou dírku projíti, nežli bohatému vjíti do království Božího.

\VS{26}Tedy řekli ti, kteříž to slyšeli: I kdož může spasen býti?

\VS{27}A on dí jim: Což jest nemožného u lidí, možné jest u Boha.

\VS{28}I řekl Petr: Aj, my opustili jsme všecko, a šli jsme za tebou.

\VS{29}On pak řekl jim: Amen pravím vám, že není žádného, kterýž by opustil dům, neb rodiče, neb bratří, neb manželku, nebo dítky, pro království Boží,

\VS{30}Aby nevzal v tomto času mnohem více, v budoucím pak věku míti bude život věčný.

\VS{31}Tedy pojav Ježíš dvanácte, řekl jim: Aj, vstupujeme do Jeruzaléma, a naplníť se všecko to, což psáno jest skrze Proroky o Synu člověka.

\VS{32}Nebo vydán bude pohanům, a bude posmíván, a zlehčen i uplván.

\VS{33}A ubičujíce, zamordují jej, ale on třetího dne z mrtvých vstane.

\VS{34}Oni pak tomu nic nerozuměli, a bylo slovo to skryto před nimi, aniž věděli, co se pravilo.

\VS{35}I stalo se, když se přibližoval k Jericho, slepý jeden seděl podle cesty, žebře.

\VS{36}A slyšev zástup pomíjející, otázal se, co by to bylo?

\VS{37}I oznámili jemu, že Ježíš Nazaretský tudy jde.

\VS{38}I zvolal, řka: Ježíši, synu Davidův, smiluj se nade mnou!

\VS{39}A ti, kteříž napřed šli, přimlouvali mu, aby mlčal. Ale on mnohem více volal: Synu Davidův, smiluj se nade mnou!

\VS{40}Tedy zastaviv se Ježíš, rozkázal ho k sobě přivésti. A když se přibližoval, otázal se ho,

\VS{41}Řka: Co chceš, ať tobě učiním? On pak dí: Pane, ať vidím.

\VS{42}A Ježíš řekl jemu: Prohlédni. Víra tvá tě uzdravila.

\VS{43}A ihned prohlédl, a šel za ním, velebě Boha. A všecken lid viděv to, vzdal chválu Bohu.




\par }\Chap{19}{\PP \VerseOne{1}A všed Ježíš, bral se přes Jericho.

\VS{2}A aj, muž, jménem Zacheus, a ten byl hejtman nad celnými, a byl bohatý.

\VS{3}I žádostiv byl viděti Ježíše, kdo by byl; a nemohl pro zástup, nebo postavy malé byl.

\VS{4}A předběh napřed, vstoupil na strom planého fíku, aby jej viděl; neb tudy měl jíti.

\VS{5}A když přišel k tomu místu, pohleděv zhůru Ježíš, uzřel jej, i řekl jemu: Zachee, spěšně sstup dolů, nebo dnes v domu tvém musím zůstati.

\VS{6}I sstoupil rychle, a přijal jej radostně.

\VS{7}A viděvše to všickni, reptali, řkouce: K člověku hříšnému se obrátil.

\VS{8}Stoje pak Zacheus, řekl ku Pánu: Aj, polovici statku svého, Pane, dávám chudým, a oklamal-li jsem v čem koho, navracuji to čtvernásob.

\VS{9}I dí jemu Ježíš: Dnes spasení stalo se domu tomuto, protože i on jest syn Abrahamův.

\VS{10}Nebo přišel Syn člověka, aby hledal a spasil, což bylo zahynulo.

\VS{11}Toho když oni poslouchali, promluvil k nim dále podobenství, protože byl blízko od Jeruzaléma a že se oni domnívali, že by se hned mělo zjeviti království Boží.

\VS{12}I řekl: Èlověk jeden rodu znamenitého odšel do daleké krajiny, aby přijal království a zase se navrátil.

\VS{13}I povolav desíti služebníků svých, dal jim deset hřiven, a řekl jim: Kupčtež, dokudž nepřijdu.

\VS{14}Měšťané pak jeho nenáviděli ho, a poslali poselství za ním, řkouce: Nechcemeť, aby tento kraloval nad námi.

\VS{15}I stalo se, když se navrátil, přijav království, rozkázal zavolati těch svých služebníků, kterýmž byl dal peníze, aby zvěděl, jak kdo mnoho získal.

\VS{16}I přišel první, řka: Pane, hřivna tvá deset hřiven získala.

\VS{17}I řekl jemu: To dobře, služebníče dobrý. Že jsi nad málem byl věrný, mějž moc nad desíti městy.

\VS{18}A druhý přišel, řka: Pane, hřivna tvá získala pět hřiven.

\VS{19}I tomu řekl: I ty budiž nad pěti městy.

\VS{20}A jiný přišel, řka: Pane, aj, teď hřivna tvá, kterouž jsem měl složenou v šátku.

\VS{21}Nebo jsem se bál tebe, ješto jsi člověk přísný; béřeš, čeho jsi nepoložil, a žneš, čeho jsi nerozsíval.

\VS{22}I řekl jemu: Z úst tvých soudím tebe, služebníče zlý. Věděl jsi, že jsem já člověk přísný, bera, což jsem nepoložil, a žna, čehož jsem nerozsíval.

\VS{23}I pročes tedy nedal peněz mých na stůl, a já přijda, byl bych je vzal i s požitky?

\VS{24}I řekl těm, kteříž tu stáli: Vezměte od něho hřivnu, a dejte tomu, kterýž má deset hřiven.

\VS{25}I řekli jemu: Pane, máť deset hřiven.

\VS{26}I dí jim: Jistě pravím vám, že každému, kdož má, bude dáno, ale od toho, kterýž nemá, i to, což má, bude odjato.

\VS{27}Ty pak nepřátely mé, kteříž nechtěli, abych nad nimi kraloval, přiveďte sem a zmordujte přede mnou.

\VS{28}To pověděv, šel předce, vstupuje k Jeruzalému.

\VS{29}I stalo se; když se přiblížil k Betfagi a k Betany, k hoře, kteráž slove Olivetská, poslal dva učedlníky své,

\VS{30}Řka: Jděte do městečka, kteréž proti vám jest. Do kteréhožto vejdouce, naleznete oslátko přivázané, na němžto nikdy žádný z lidí neseděl. Odvěžtež je, a přiveďte ke mně.

\VS{31}A optal-liť by se vás kdo, proč je odvazujete, tak jemu díte: Protože Pán ho potřebuje.

\VS{32}Tedy odšedše ti, kteříž byli posláni, nalezli tak, jakž jim byl pověděl.

\VS{33}A když odvazovali oslátko, řekli páni jeho k nim: Proč odvazujete oslátko?

\VS{34}A oni řekli: Pán ho potřebuje.

\VS{35}I přivedli je k Ježíšovi, a vloživše roucha svá na oslátko, vsadili na ně Ježíše.

\VS{36}A když on jel, stlali roucha svá na cestě.

\VS{37}Když se pak již přibližoval k místu tomu, kudyž scházejí s hory Olivetské, počalo všecko množství učedlníků radostně chváliti Boha hlasem velikým ze všech divů, kteréž byli viděli,

\VS{38}Řkouce: Požehnaný král, jenž se béře ve jménu Páně. Pokoj na nebi, a sláva na výsostech.

\VS{39}Ale někteří z farizeů, kteříž tu byli v zástupu, řekli k němu: Mistře, potresci učedlníků svých.

\VS{40}I odpověděv, řekl jim: Pravímť vám: Budou-li tito mlčeti, kameníť bude volati.

\VS{41}A když se přiblížil, uzřev město, plakal nad ním,

\VS{42}Řka: Ó kdybys poznalo i ty, a to aspoň v takový tento den tvůj, které by věci ku pokoji tobě byly; ale skrytoť jest to nyní od očí tvých.

\VS{43}Nebo přijdou na tě dnové, v nichž obklíčí tě nepřátelé tvoji valem, a oblehnou tebe, a ssouží tě se všech stran.

\VS{44}A s zemí srovnají tě, i syny tvé, kteříž v tobě jsou, a nenechajíť v tobě kamene na kameni, protože jsi nepoznalo času navštívení svého.

\VS{45}A všed do chrámu, počal vymítati prodavače a kupce z něho,

\VS{46}Řka jim: Psáno jest: Dům můj dům modlitby jest, vy jste jej pak učinili peleší lotrovskou.

\VS{47}I učil na každý den v chrámě. Přední pak kněží a zákoníci i přední v lidu hledali ho zahladiti.

\VS{48}A nenalezli, co by jemu učinili. Nebo všecken lid jej sobě liboval, poslouchaje ho.




\par }\Chap{20}{\PP \VerseOne{1}I stalo se v jeden den, když on učil lid v chrámě a kázal evangelium, že přišli k tomu přední kněží a zákoníci s staršími,

\VS{2}I řekli jemu: Pověz nám, jakou mocí tyto věci činíš, aneb kdo tobě tuto moc dal?

\VS{3}I odpověděv, řekl jim: Otížiť se i já vás o jedné věci a odpověztež mi:

\VS{4}Křest Janův s nebe-li byl, čili z lidí?

\VS{5}Oni pak uvažovali to mezi sebou, řkouce: Jestliže bychom řekli: S nebe, díť nám: Pročež jste tedy neuvěřili jemu?

\VS{6}Pakli díme: Z lidí, lid všecken ukamenuje nás; neb oni cele tak drží, že Jan jest prorok.

\VS{7}I odpověděli: Že nevědí, odkud jest byl.

\VS{8}I řekl jim Ježíš: Aniž já vám povím, jakou mocí toto činím.

\VS{9}I počal lidu praviti podobenství toto: Èlověk jeden štípil vinici, a pronajal ji vinařům, a sám odšed podál byl tam za mnohé časy.

\VS{10}A v čas slušný poslal k vinařům služebníka, aby z ovoce vinice dali jemu. Vinaři pak zmrskavše jej, pustili ho prázdného.

\VS{11}A on poslal druhého služebníka. Oni pak i toho zmrskavše a zohavivše, pustili prázdného.

\VS{12}I poslal třetího. Ale oni i toho zranivše, vystrčili ven.

\VS{13}Tedy řekl Pán vinice: Co učiním? Pošli svého milého Syna. Snad když toho uzří, ostýchati se budou.

\VS{14}Uzřevše pak vinaři, rozmlouvali mezi sebou, řkouce: Tentoť jest dědic; pojďte, zabijme jej, aby naše bylo dědictví.

\VS{15}A vystrčivše jej ven z vinice, zamordovali ho. Což tedy učiní jim Pán vinice?

\VS{16}Přijde a vyhladí vinaře ty, a dá vinici jiným. To uslyšavše, řekli: Odstup to.

\VS{17}A on pohleděv na ně, řekl: Co jest pak to, což napsáno jest: Kámen, kterýmž pohrdli dělníci, ten učiněn jest v hlavu úhelní.

\VS{18}Každý, kdož padne na ten kámen, rozrazí se; a na kohož by on upadl, potřeť jej.

\VS{19}I hledali přední kněží a zákoníci, jak by naň vztáhli ruce v tu hodinu, ale báli se lidu. Nebo porozuměli, že by na ně mluvil podobenství to.

\VS{20}Tedy ukládajíce o něm, poslali špehéře, kteříž by se spravedlivými činili, aby ho polapili v řeči, a potom jej vydali vrchnosti a v moc hejtmanu.

\VS{21}I otázali se ho oni, řkouce: Mistře víme, že právě mluvíš a učíš, a nepřijímáš osoby, ale v pravdě cestě Boží učíš.

\VS{22}Sluší-li nám daň dávati císaři, čili nic?

\VS{23}Ale Ježíš rozuměje chytrosti jejich, dí jim: Co mne pokoušíte?

\VS{24}Ukažte mi peníz. Èí má obraz a nápis? I odpověděvše, řekli: Císařův.

\VS{25}On pak řekl jim: Dejtež tedy, co jest císařova, císaři, a což jest Božího, Bohu.

\VS{26}I nemohli ho za slovo popadnouti před lidem, a divíce se odpovědi jeho, umlkli.

\VS{27}Přistoupivše pak někteří z saduceů, (kteříž odpírají býti vzkříšení,) otázali se ho,

\VS{28}Řkouce: Mistře, Mojžíš napsal nám: Kdyby bratr něčí umřel, maje manželku, a umřel by bez dětí, aby ji pojal bratr jeho za manželku, a vzbudil símě bratru svému.

\VS{29}I bylo sedm bratří, a první pojav ženu, umřel bez dětí.

\VS{30}I pojal ji druhý, a umřel i ten bez dětí.

\VS{31}A třetí pojal ji, též i všech těch sedm, a nezůstavivše semene, zemřeli.

\VS{32}Nejposléze po všech umřela i žena.

\VS{33}Protož při vzkříšení kterého z nich bude manželka, poněvadž sedm jich mělo ji za manželku?

\VS{34}A odpovídaje, řekl jim Ježíš: Synové tohoto světa žení se a vdávají.

\VS{35}Ale ti, kteříž hodni jmíni budou dosáhnouti onoho věku a vzkříšení z mrtvých, ani se ženiti budou ani vdávati.

\VS{36}Nebo ani umírati více nebudou moci, andělům zajisté rovni budou. A jsou synové Boží, poněvadž jsou synové vzkříšení.

\VS{37}A že mrtví vstanou z mrtvých, i Mojžíš ukázal při onom kři, když nazývá Pána Bohem Abrahamovým a Bohem Izákovým a Bohem Jákobovým.

\VS{38}Bůhť pak není mrtvých, ale živých, nebo všickni jsou jemu živi.

\VS{39}Tedy odpověděvše někteří z zákoníků, řekli: Mistře, dobře jsi pověděl.

\VS{40}I neodvážili se jeho na nic více tázati.

\VS{41}On pak řekl jim: Kterak někteří praví Krista býti synem Davidovým?

\VS{42}A sám David praví v knihách Žalmových: Řekl Pán Pánu mému: Seď na pravici mé,

\VS{43}Ažť i položím nepřátely tvé v podnož noh tvých.

\VS{44}Poněvadž David jej Pánem nazývá, i kterakž syn jeho jest?

\VS{45}I řekl učedlníkům svým přede vším lidem:

\VS{46}Varujte se od zákoníků, kteříž rádi chodí v krásném rouše a milují pozdravování na trzích a přední stolice v školách a první místo na večeřích,

\VS{47}Kteříž zžírají domy vdovské pod zámyslem dlouhé modlitby. Tiť vezmou těžší odsouzení.




\par }\Chap{21}{\PP \VerseOne{1}A pohleděv, uzřel lidi bohaté, kteříž metali dary své do pokladnice.

\VS{2}Uzřel pak i jednu vdovu chudičkou, ana uvrhla dva šarty.

\VS{3}I řekl: Vpravdě pravím vám, že vdova tato chudá více uvrhla nežli všickni jiní.

\VS{4}Nebo všickni tito z toho, což jim zbývalo, dali dary Bohu, tato pak z své chudoby všecku živnost svou, kterouž měla, uvrhla.

\VS{5}A když někteří pravili o chrámu, kterak by kamením pěkným i jinými okrasami ozdoben byl, řekl:

\VS{6}Načež se to díváte? Přijdouť dnové, v nichžto nebude zůstaven kámen na kameni, kterýž by nebyl zbořen.

\VS{7}I otázali se ho, řkouce: Mistře, kdy to bude? A které znamení, když se to bude míti státi?

\VS{8}On pak řekl: Vizte, abyste nebyli svedeni. Nebo mnozí přijdou ve jménu mém, řkouce: Že já jsem Kristus, a čas se blíží. Protož nepostupujte po nich.

\VS{9}Když pak uslyšíte o válkách a různicech, nestrachujte se; neboť musí to prve býti, ale ne ihned konec.

\VS{10}Tehdy pravil jim: Povstaneť národ proti národu, a království proti království.

\VS{11}A země třesení veliká budou po místech, a hladové, a morové, hrůzy i zázrakové s nebe velicí.

\VS{12}Ale před tím přede vším vztáhnou ruce své na vás, a protiviti se vám budou, vydávajíce vás do škol a žalářů, vodíce k králům a k vladařům pro jméno mé.

\VS{13}A toť se vám díti bude na svědectví.

\VS{14}Protož složtež to v srdcích vašich, abyste se nestarali, kterak byste odpovídati měli.

\VS{15}Jáť zajisté dám vám ústa a moudrost, kteréžto nebudou moci odolati, ani proti vám ostáti všickni protivníci vaši.

\VS{16}Budete pak zrazováni i od rodičů a od bratrů, od příbuzných i od přátel, a zmordují některé z vás.

\VS{17}A budete v nenávisti všechněm pro jméno mé.

\VS{18}Ale vlas s hlavy vaší nezahyne.

\VS{19}V trpělivosti vaší vládněte dušemi vašimi.

\VS{20}Když pak uzříte obležený od vojska Jeruzalém, tedy vězte, žeť se přiblížilo zkažení jeho.

\VS{21}A tehdy ti, kdož jsou v Judstvu, utíkejte k horám, a kdo uprostřed něho, vyjděte, a kteří v končinách, nevcházejte do něho.

\VS{22}Neboť budou dnové pomsty, aby se naplnilo všecko, což psáno jest.

\VS{23}Ale běda těhotným a těm, kteréž kojí v těch dnech. Neboť bude dav veliký v této zemi, a hněv Boží nad lidem tímto.

\VS{24}I padati budou ostrostí meče, a zjímaní vedeni budou mezi všecky národy, a Jeruzalém tlačen bude od pohanů, dokudž se nenaplní časové pohanů.

\VS{25}A budouť znamení na slunci a na měsíci i na hvězdách, a na zemi soužení národů, nevědoucích se kam díti, když zvuk vydá moře a vlnobití,

\VS{26}Takže zmrtvějí lidé pro strach a pro očekávání těch věcí, kteréž přijdou na všecken svět. Nebo moci nebeské pohybovati se budou.

\VS{27}A tehdyť uzří Syna člověka, an se béře v oblace s mocí a slavou velikou.

\VS{28}A když se toto počne díti, pohleďtež a pozdvihnětež hlav vašich, protože se přibližuje vykoupení vaše.

\VS{29}I pověděl jim podobenství: Patřte na fíkový strom i na všecka stromoví.

\VS{30}Když se již pučí, vidouce to, sami to znáte, že blízko jest léto.

\VS{31}Takž i vy, když uzříte, ano se tyto věci dějí, věztež, že blízko jest království Boží.

\VS{32}Amen pravím vám, že nepomine věk tento, ažť se toto všecko stane.

\VS{33}Nebe a země pominou, ale slova má nepominou.

\VS{34}Pilně se pak varujte, aby snad nebyla obtížena srdce vaše obžerstvím a opilstvím a pečováním o tento život, a vnáhle přikvačil by vás ten den.

\VS{35}Nebo jako osidlo přijde na všecky, jenž přebývají na tváři vší země.

\VS{36}Protož bděte všelikého času, modléce se, abyste hodni byli ujíti všech těch věcí, kteréž se budou díti, a postaviti se před Synem člověka.

\VS{37}I býval ve dne v chrámě, uče, ale v noci vycházeje, přebýval na hoře, kteráž slove Olivetská.

\VS{38}A všecken lid na úsvitě přicházel k němu do chrámu, aby ho poslouchal.




\par }\Chap{22}{\PP \VerseOne{1}Přibližoval se pak svátek přesnic, jenž slove velikanoc.

\VS{2}I hledali přední kněží a zákoníci, kterak by jej vyhladili; ale obávali se lidu.

\VS{3}Tedy ďábel vstoupil do Jidáše, kterýž sloul Iškariotský, jednoho z počtu dvanácti.

\VS{4}A on odšed, mluvil s předními kněžími, a s úředníky nad chrámem, kterak by ho jim zradil.

\VS{5}I zradovali se, a smluvili s ním, že mu chtí peníze dáti.

\VS{6}A on také jim přiřekl. I hledal příhodného času, aby ho jim zradil bez zástupu.

\VS{7}Tedy přišel den přesnic, v kterémžto zabit měl býti beránek.

\VS{8}I poslal Ježíš Petra a Jana, řka: Jdouce, připravte nám beránka, abychom jedli.

\VS{9}A oni řekli mu: Kde chceš, ať připravíme?

\VS{10}On pak řekl k nim: Aj, když vcházeti budete do města, potkáť vás člověk, dčbán vody nesa. Jdětež za ním do domu, do kteréhož vejde.

\VS{11}A díte hospodáři toho domu: Vzkazuje tobě Mistr: Kde jest síň, kdežto budu jísti beránka s učedlníky svými?

\VS{12}A onť vám ukáže večeřadlo veliké podlážené. Tam připravte.

\VS{13}I odšedše, nalezli, jakž jim pověděl, a připravili beránka.

\VS{14}A když přišel čas večeře, posadil se za stůl, a dvanácte apoštolů s ním.

\VS{15}I řekl jim: Žádostí žádal jsem tohoto beránka jísti s vámi, prve než bych trpěl.

\VS{16}Nebo pravímť vám, žeť ho již více nebudu jísti, ažť se naplní v království Božím.

\VS{17}A vzav kalich, a díky činiv, řekl: Vezměte jej a dělte mezi sebou.

\VS{18}Neboť pravím vám, žeť nebudu píti z plodu vinného kořene, ažť království Boží přijde.

\VS{19}A vzav chléb, díky činiv, lámal a dal jim, řka: To jest tělo mé, kteréž se za vás dává. To čiňte na mou památku.

\VS{20}Takž také dal jim i kalich, když bylo po večeři, řka: Tento kalich jest nová smlouva v mé krvi, kteráž se za vás vylévá.

\VS{21}Ale aj, ruka zrádce mého se mnou jest za stolem.

\VS{22}A Syn zajisté člověka jde, tak jakž jest uloženo o něm, ale běda člověku tomu, kterýž ho zrazuje.

\VS{23}Tedy oni počali vyhledávati mezi sebou, kdo by z nich byl, kterýž by to měl učiniti.

\VS{24}Stal se pak i svár mezi nimi, kdo by z nich zdál se býti větší.

\VS{25}On pak řekl jim: Králové národů panují nad nimi, a kteříž moc mají nad nimi, dobrodincové slovou.

\VS{26}Ale vy ne tak. Nýbrž kdož větší jest mezi vámi, budiž jako nejmenší, a kdož vůdce jest, budiž jako sloužící.

\VS{27}Nebo kdo větší jest, ten-li, kterýž sedí, čili ten, kterýž slouží? Zdali ne ten, kterýž sedí? Ale já mezi vámi jsem jako ten, kterýž slouží.

\VS{28}Vy pak jste ti, kteříž jste v mých pokušeních se mnou zůstali.

\VS{29}A jáť vám způsobuji, jakož mi způsobil Otec můj, království,

\VS{30}Abyste jedli a pili za stolem mým v království mém, a seděli na stolicích, soudíce dvanáctero pokolení Izraelské.

\VS{31}I řekl Pán: Šimone, Šimone, aj, satan vyprosil vás, aby vás tříbil jako pšenici.

\VS{32}Ale jáť jsem prosil za tebe, aby nezhynula víra tvá. A ty někdy obrátě se, potvrzuj bratří svých.

\VS{33}A on řekl jemu: Pane, s tebou hotov jsem i do žaláře i na smrt jíti.

\VS{34}On pak dí: Pravím tobě, Petře, nezazpíváť dnes kohout, až prve třikrát zapříš, že neznáš mne.

\VS{35}I řekl jim: Když jsem vás posílal bez pytlíka, a bez mošny, a bez obuvi, zdali jste v čem nedostatek měli? A oni řekli: V ničemž.

\VS{36}Tedy dí jim: Ale nyní, kdo má pytlík, vezmi jej, a též i mošnu; a kdož nemá, prodej sukni svou, a kup sobě meč.

\VS{37}Nebo pravím vám, že se ještě to musí naplniti na mně, což psáno: A s nešlechetnými počten jest. Nebo ty věci, kteréž psány jsou o mně, konec berou.

\VS{38}Oni pak řekli: Pane, aj, dva meče teď. A on řekl jim: Dostiť jest.

\VS{39}A vyšed podle obyčeje svého, šel na horu Olivovou, a šli za ním i učedlníci jeho.

\VS{40}A když přišel na místo, řekl jim: Modlte se, abyste nevešli v pokušení.

\VS{41}A sám vzdáliv se od nich, jako by mohl kamenem dohoditi, a poklek na kolena, modlil se,

\VS{42}Řka: Otče, chceš-li, přenes kalich tento ode mne, ale však ne má vůle, ale tvá staň se.

\VS{43}I ukázal se jemu anděl s nebe, posiluje ho.

\VS{44}A jsa v boji, horlivěji se modlil. I učiněn jest pot jeho jako krůpě krve tekoucí na zemi.

\VS{45}A vstav od modlitby, a přišed k učedlníkům, nalezl je, ani spí zámutkem.

\VS{46}I řekl jim: Co spíte? Vstaňte a modlte se, abyste nevešli v pokušení.

\VS{47}A když on ještě mluvil, aj, zástup, a ten, kterýž sloul Jidáš, jeden ze dvanácti, šel napřed, a přiblížil se k Ježíšovi, aby jej políbil.

\VS{48}Ježíš pak řekl jemu: Jidáši, políbením Syna člověka zrazuješ?

\VS{49}A vidouce ti, kteříž při něm byli, k čemu se chýlí, řekli jemu: Pane, budeme-liž bíti mečem?

\VS{50}I udeřil jeden z nich služebníka nejvyššího kněze, a uťal ucho jeho pravé.

\VS{51}A Ježíš odpověděv, řekl: Nechtež až potud. A dotkna se ucha jeho, uzdravil jej.

\VS{52}I dí Ježíš těm, kteříž přišli k němu, předním kněžím a úředníkům chrámu a starším: Jako na lotra vyšli jste s meči a s kyjmi?

\VS{53}Ješto na každý den býval jsem s vámi v chrámě, a nevztáhli jste rukou na mne. Ale totoť jest ta vaše hodina a moc temnosti.

\VS{54}A oni javše jej, vedli ho, a uvedli do domu nejvyššího kněze. Petr pak šel za ním zdaleka.

\VS{55}A když zanítili oheň uprostřed síně a posadili se vůkol, sedl Petr mezi ně.

\VS{56}A uzřevši ho jedna děvečka, an sedí u ohně, a pilně naň pohleděvši, řekla: I tento byl s ním.

\VS{57}A on zapřel ho, řka: Ženo, neznám ho.

\VS{58}A po malé chvíli jiný, vida jej, řekl: I ty z nich jsi. Petr pak řekl: Ó člověče, nejsem.

\VS{59}A potom asi po jedné hodině jiný potvrzoval, řka: V pravdě i tento s ním byl, neb i Galilejský jest.

\VS{60}I řekl Petr: Èlověče, nevím, co pravíš. A hned, když on ještě mluvil, kohout zazpíval.

\VS{61}I obrátiv se Pán, pohleděl na Petra. I rozpomenul se Petr na slovo Páně, kterak jemu byl řekl: Že prve než kohout zazpívá, třikrát mne zapříš.

\VS{62}I vyšed ven Petr, plakal hořce.

\VS{63}Muži pak ti, kteříž drželi Ježíše, posmívali se jemu, tepouce ho.

\VS{64}A zakrývajíce ho, bili jej v tvář, a tázali se ho, řkouce: Prorokuj, kdo jest, kterýž tebe udeřil?

\VS{65}A jiného mnoho, rouhajíce se, mluvili proti němu.

\VS{66}A když byl den, sešli se starší lidu a přední kněží a zákoníci, a vedli ho do rady své,

\VS{67}Řkouce: Jsi-li ty Kristus? Pověz nám! I dí jim: Povím-li vám, nikoli neuvěříte.

\VS{68}A pakli se vás co otíži, neodpovíte mi, ani propustíte.

\VS{69}Ale od této chvíle Syn člověka sedne na pravici moci Boží.

\VS{70}I řekli všickni: Tedy jsi ty Syn Boží? On pak řekl jim: Vy pravíte, že já jsem.

\VS{71}A oni řekli: Což ještě potřebujeme svědectví? Však jsme sami slyšeli z úst jeho.




\par }\Chap{23}{\PP \VerseOne{1}Tehdy povstavši všecko to množství jich, vedli jej ku Pilátovi.

\VS{2}A počali naň žalovati, řkouce: Tohoto jsme nalezli, an převrací lid, a brání daně dávati císaři, pravě se býti Kristem králem.

\VS{3}Pilát pak otázal se ho, řka: Ty-li jsi král Židovský? A on odpověděv, řekl jemu: Ty pravíš.

\VS{4}I dí Pilát k předním kněžím a k zástupům: Žádné viny nenalézám na tomto člověku.

\VS{5}Oni pak více se rozmáhali v křiku, řkouce: Bouříť lid, uče po všem Judstvu, počav od Galilee až sem.

\VS{6}Tedy Pilát uslyšav o Galilei, otázal se, byl-li by člověk Galilejský.

\VS{7}A když zvěděl, že by byl z panství Herodesova, poslal jej k Herodesovi, kterýž také v Jeruzalémě byl v ty dni.

\VS{8}Herodes pak uzřev Ježíše, zradoval se velmi. Nebo dávno žádal viděti jej, protože mnoho o něm slýchal, a nadál se, že nějaký div od něho učiněný uzří.

\VS{9}I tázal se ho mnohými řečmi, ale on jemu nic neodpovídal.

\VS{10}Stáli pak tu přední kněží a zákoníci, tuze na něj žalujíce.

\VS{11}A pohrdna jím Herodes s svým rytířstvem, a naposmívav se jemu, oblékl jej v roucho bílé, i odeslal zase ku Pilátovi.

\VS{12}I učiněni jsou přátelé Herodes s Pilátem v ten den. Nebo před tím nepřátelé byli vespolek.

\VS{13}Pilát pak svolav přední kněží a úřadné osoby i lid,

\VS{14}Řekl k nim: Dali jste mi toho člověka, jako by lid odvracel po sobě, a aj, já před vámi vyptávaje se ho, žádné viny jsem nenalezl na tom člověku ve všem tom, což vy na něj žalujete.

\VS{15}Ano ani Herodes; nebo odeslal jsem vás k němu, a aj, nic hodného smrti nestalo se jemu.

\VS{16}Protož potresce ho, propustím jej.

\VS{17}Musíval pak propouštěti jim v svátek jednoho vězně.

\VS{18}Protož zkřikli spolu všecko množství, řkouce: Zahlaď tohoto, a propusť nám Barabbáše.

\VS{19}Kterýž byl pro svádu nějakou v městě učiněnou a pro vraždu vsazen do žaláře.

\VS{20}Tedy Pilát opět mluvil k nim, chtěje propustiti Ježíše.

\VS{21}A oni vždy volali, řkouce: Ukřižuj ho, ukřižuj!

\VS{22}A on po třetí řekl k nim: Což jest pak zlého učinil tento? Jáť žádné příčiny smrti nenalézám na něm. Protož potresce ho, propustím.

\VS{23}Oni pak předce dotírali na něj křikem velikým, žádajíce, aby byl ukřižován. A rozmáhali se hlasové jejich a předních kněží.

\VS{24}Pilát pak přisoudil, aby se naplnila žádost jejich.

\VS{25}I propustil jim toho, kterýž pro bouřku a vraždu vsazen byl do žaláře, za něhož prosili, ale Ježíše vydal k vůli jejich.

\VS{26}A když jej vedli, chytivše Šimona nějakého Cyrenenského, jdoucího s pole, vložili na něj kříž, aby jej nesl za Ježíšem.

\VS{27}I šlo za ním veliké množství lidu i žen, kteréžto plakaly a kvílily ho.

\VS{28}A obrátiv se k nim Ježíš, dí: Dcery Jeruzalémské, neplačtež nade mnou, ale raději samy nad sebou plačte a nad svými dětmi.

\VS{29}Nebo aj, přijdou dnové, v nichžto řeknou: Blahoslavené neplodné, a břicha, kteráž nerodila, a prsy, kteréž nekrmily.

\VS{30}Tehdyť počnou říci k horám: Padněte na nás, a pahrbkům: Přikrejte nás!

\VS{31}Nebo poněvadž na zeleném dřevě toto se děje, i co pak bude na suchém?

\VS{32}Vedeni pak byli s ním i jiní dva zločinci, aby spolu s ním byli ukřižováni.

\VS{33}A když přišli na místo, kteréž slove popravištné, tu jej ukřižovali, i ty zločince, jednoho na pravici, druhého pak na levici.

\VS{34}Tedy Ježíš řekl: Otče, odpusť jim, neboť nevědí, co činí. A rozdělivše roucho jeho, metali o ně los.

\VS{35}I stál lid, dívaje se. A posmívali se jemu knížata s nimi, řkouce: Jinýmť jest spomáhal, nechať nyní pomůže sám sobě, jestliže on jest Kristus, ten Boží zvolený.

\VS{36}Posmívali se také jemu žoldnéři, přistupujíce a octa podávajíce jemu,

\VS{37}A řkouce: Jsi-li ty ten král Židovský, spomoziž sám sobě.

\VS{38}A byl také i nápis napsaný nad ním, literami Řeckými a Latinskými a Židovskými: Tento jest král Židovský.

\VS{39}Jeden pak z těch zločinců, kteříž s ním viseli, rouhal se jemu, řka: Jsi-li ty Kristus, spomoziž sobě i nám.

\VS{40}A odpověděv druhý, trestal ho, řka: Ty se ani Boha nebojíš, ješto jsi v témž odsouzení?

\VS{41}Myť zajisté spravedlivě trpíme, nebo hodnou pomstu za skutky naše béřeme, ale tento nic zlého neučinil.

\VS{42}I dí Ježíšovi: Pane, rozpomeň se na mne, když přijdeš do království svého.

\VS{43}I řekl mu Ježíš: Amen pravím tobě, dnes budeš se mnou v ráji.

\VS{44}A bylo okolo hodiny šesté. I stala se tma po vší zemi až do hodiny deváté.

\VS{45}I zatmělo se slunce, a opona chrámová roztrhla se na poly.

\VS{46}A zvolav Ježíš hlasem velikým, řekl: Otče, v ruce tvé poroučím ducha svého. A to pověděv, umřel.

\VS{47}A vida centurio, co se stalo, velebil Boha, řka: Jistě člověk tento spravedlivý byl.

\VS{48}A všickni zástupové, přítomní tomu divadlu, hledíce na to, co se dálo, tepouce prsy své, navracovali se.

\VS{49}Stáli pak všickni známí jeho zdaleka, i ženy, kteréž byly přišly za ním od Galilee, hledíce na to.

\VS{50}A aj, muž jménem Jozef, jeden z úřadu, muž dobrý a spravedlivý,

\VS{51}Kterýž byl nepovolil radě a skutku jejich, z Arimatie města Judského, kterýžto také očekával království Božího,

\VS{52}Ten přistoupiv ku Pilátovi, vyprosil tělo Ježíšovo,

\VS{53}A složiv je s kříže, obvinul v kment a pochoval je v hrobě vytesaném v skále, v kterémž ještě nebyl žádný pochován.

\VS{54}A byl den připravování, a sobota se začínala.

\VS{55}Šedše pak také za ním ženy, kteréž byly s Ježíšem přišly od Galilee, pohleděly na hrob, a kterak pochováno bylo tělo jeho.

\VS{56}Vrátivše se pak, připravily vonné věci a masti, ale v sobotu odpočinuly, podle přikázání.




\par }\Chap{24}{\PP \VerseOne{1}První pak den po sobotě, velmi ráno vyšedše, přišly k hrobu, nesouce vonné věci, kteréž byly připravily, a některé jiné byly spolu s nimi.

\VS{2}I nalezly kámen odvalený od hrobu.

\VS{3}A všedše tam, nenalezly těla Pána Ježíše.

\VS{4}I stalo se, když ony se toho užasly, aj, muži dva postavili se podle nich, v rouše stkvoucím.

\VS{5}Když se pak ony bály, a sklonily tváři své k zemi, řekli k nim: Co hledáte živého s mrtvými?

\VS{6}Neníť ho tuto, ale vstalť jest. Rozpomeňte se, kterak mluvil vám, když ještě v Galilei byl,

\VS{7}Řka: Že Syn člověka musí vydán býti v ruce hříšných lidí, a ukřižován býti, a třetí den z mrtvých vstáti.

\VS{8}I rozpomenuly se na slova jeho.

\VS{9}A navrátivše se od hrobu, zvěstovaly to všecko těm jedenácti učedlníkům i jiným všechněm.

\VS{10}Byly pak ženy ty: Maria Magdaléna a Johanna a Maria matka Jakubova, a jiné některé s nimi, kteréž vypravovaly to apoštolům.

\VS{11}Ale oni měli za bláznovství slova jejich, a nevěřili jim.

\VS{12}Tedy Petr vstav, běžel k hrobu, a pohleděv do něho, uzřel prostěradla, ana sama leží. I odšel, divě se sám v sobě, co se to stalo.

\VS{13}A aj, dva z nich šli toho dne do městečka, kteréž bylo vzdálí od Jeruzaléma honů šedesáte, jemuž jméno Emaus.

\VS{14}A rozmlouvali vespolek o těch všech věcech, kteréž se byly staly.

\VS{15}I stalo se, když rozmlouvali a sebe se otazovali, že i Ježíš, přiblíživ se k nim, šel s nimi.

\VS{16}Ale oči jejich držány byly, aby ho nepoznali.

\VS{17}I řekl k nim: Které jsou to věci, o nichž rozjímáte vespolek, jdouce, a proč jste smutní?

\VS{18}A odpověděv jeden, kterémuž jméno Kleofáš, řekl jemu: Ty sám jeden jsi z příchozích do Jeruzaléma, ještos nezvěděl, co se stalo v něm těchto dnů?

\VS{19}Kterýmžto on řekl: I co? Oni pak řekli jemu: O Ježíšovi Nazaretském, kterýž byl muž prorok, mocný v slovu i v skutku, před Bohem i přede vším lidem,

\VS{20}A kterak jej vydali přední kněží a knížata naše na odsouzení k smrti, i ukřižovali jej.

\VS{21}My pak jsme se nadáli, že by on měl vykoupiti lid Izraelský. Ale nyní tomu všemu třetí den jest dnes, jakž se to stalo.

\VS{22}Ale i ženy některé z našich zděsily nás, kteréž ráno byly u hrobu,

\VS{23}A nenalezše těla jeho, přišly, pravíce, že jsou také vidění andělské viděly, kteřížto praví, že by živ byl.

\VS{24}I chodili někteří z našich k hrobu, a nalezli tak, jakž pravily ženy, ale jeho neviděli.

\VS{25}Tedy on řekl k nim: Ó blázni a zpozdilí srdcem k věření všemu tomu, což mluvili Proroci.

\VS{26}Zdaliž nemusil těch věcí trpěti Kristus a tak vjíti v slávu svou?

\VS{27}A počav od Mojžíše a všech Proroků, vykládal jim všecka ta písma, kteráž o něm byla.

\VS{28}A vtom přiblížili se k městečku, do kteréhož šli, a on potrh se, jako by chtěl dále jíti.

\VS{29}Ale oni přinutili ho, řkouce: Zůstaň s námi, nebo se již připozdívá, a den se nachýlil. I všel, aby s nimi zůstal.

\VS{30}I stalo se, když seděl s nimi za stolem, vzav chléb, dobrořečil, a lámaje, podával jim.

\VS{31}I otevříny jsou oči jejich, a poznali ho. On pak zmizel od očí jejich.

\VS{32}I řekli vespolek: Zdaliž srdce naše v nás nehořelo, když mluvil nám na cestě a otvíral nám písma?

\VS{33}A vstavše v tu hodinu, vrátili se do Jeruzaléma, a nalezli shromážděných jedenácte, a ty, kteříž s nimi byli,

\VS{34}Ani praví: Že vstal Pán právě, a ukázal se Šimonovi.

\VS{35}I vypravovali oni také to, co se stalo na cestě, a kterak ho poznali v lámání chleba.

\VS{36}A když oni o tom rozmlouvali, postavil se Ježíš uprostřed nich, a řekl jim: Pokoj vám.

\VS{37}Oni pak zhrozivše se a přestrašeni byvše, domnívali se, že by ducha viděli.

\VS{38}I dí jim: Co se strašíte a myšlení vstupují na srdce vaše?

\VS{39}Vizte ruce mé i nohy mé, žeť v pravdě já jsem. Dotýkejte se a vizte; neboť duch těla a kostí nemá, jako mne vidíte míti.

\VS{40}A pověděv to, ukázal jim ruce i nohy.

\VS{41}Když pak oni ještě nevěřili pro radost, ale divili se, řekl jim: Máte-li tu něco, ješto by se pojedlo?

\VS{42}A oni podali jemu kusu ryby pečené a plástu strdi.

\VS{43}A vzav to, pojedl před nimi,

\VS{44}A řekl jim: Tatoť jsou slova, kteráž jsem mluvil vám, ještě byv s vámi: Že se musí naplniti všecko, což psáno jest v Zákoně Mojžíšově a v Prorocích i v Žalmích o mně.

\VS{45}Tedy otevřel jim mysl, aby rozuměli Písmům.

\VS{46}A řekl jim: Že tak psáno jest a tak musil Kristus trpěti, a třetího dne z mrtvých vstáti,

\VS{47}A aby bylo kázáno ve jménu jeho pokání a odpuštění hříchů mezi všemi národy, počna od Jeruzaléma.

\VS{48}Vy jste pak svědkové toho.

\VS{49}A aj, já pošli zaslíbení Otce svého na vás. Vy pak čekejte v městě Jeruzalémě, dokudž nebudete oblečeni mocí s výsosti.

\VS{50}I vyvedl je ven až do Betany, a pozdvih rukou svých, dal jim požehnání.

\VS{51}I stalo se, když jim žehnal, bral se od nich, a nesen jest do nebe.

\VS{52}A oni poklonivše se jemu, navrátili se do Jeruzaléma s radostí velikou.

\VS{53}A byli vždycky v chrámě, chválíce a dobrořečíce Boha. Amen.


\par }